Справа № 520/4881/18
Провадження № 2-к/520/3/18
УХВАЛА

31.08.2018 року

Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Одеса

клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Фрунзенського району м.Мінську Республіки Білорусія про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Одеси через Головне територіальне управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України, надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Білорусія про стягнення з ОСОБА_2 коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Білорусія про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з ОСОБА_2 є рішення суду Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Білорусія від 22.01.2018 року, яке набрало законної сили 02.02.2018 року. Відповідно до довідки голови суду Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Белорусія рішення суду від 22.з01.2018 року на території Білорусії не виконувалось.

Суд, у відповідності до ст. 467 ЦПК України, письмово повідомив боржника ОСОБА_2 про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та запропонував йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке останній отримав 05.06.2018 року, заперечень з боку боржника у визначений час до суду не надходило. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси призначено розгляд клопотання у судовому засіданні 31.08.2018 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду клопотання, що не перешкоджає у відповідності до ч. 5 ст. 467 ЦПК України розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши клопотання та подані документи дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, які виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Між Республікою Білорусь і Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м.Мінську 22.01.1993 року, та ратифікована Законом України від 10.11.1994 року.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Відповідно до ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Умови Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах дотримані. Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст. 468 ЦПК України - не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що клопотання про визнання і примусове виконання рішення суду Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Білорусія про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на її утримання у розмірі двох базових величин щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, починаючи стягнення з 06.10.2017 року, підлягає задоволенню.

Частиною 8 ст. 467 ЦПК України передбачено, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 467, 469, 470 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Фрунзенського району м.Мінськ Республіки Білорусія - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Фрунзенського району суду м.Мінськ Республіки Білорусія від 22.01.2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України паспорт серії КМ №246003 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 ( паспорт серії МР №3631095 ІПН 4210676Н035РВ1) коштів на її утримання в розмірі двох базових величин щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, починаючи стягнення з 01 жовтня 2017 року.

Видати виконавчі листи на проведення стягнення зазначених сум.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луняченко В. О.