№ 637/729/18
№ 2-о/637/30/18
РІШЕННЯ
20 червня 2018 року с.м.т.Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Островської Н.І.,
за участю секретаря Бутрик Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті фізичної особи ,-
20 червня 2018 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, померлого 29.05.2018 року.
Як підставу заяви зазначає, що до недавнього часу вона проживала в м. Луганськ, проте була змушена переїхати проживати в інше місце. Наразі мешкає в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області по пров. Поезії, буд. 8. Її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 29.05.2018 року вдома у м. Луганськ, про що видано довідку про смерть № 146 від 30.05.2018 року. Вищезазначений факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Однак, зареєструвати смерть свого чоловіка у встановленому законом порядку вона не може. Вказує, що після переїзду до с.м.т. Шевченкове вона звернулася до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка. Однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала лікарське свідоцтво про смерть № 146 від 30.05.2018 року, видане державним підприємством «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 3» Луганської Народної Республіки. Встановлення факту смерті ОСОБА_2, померлого 29.05.2018 року, необхідно їй для державної реєстрації смерті фізичної особи та отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній Українській владі території, та в подальшому для звернення до органів Пенсійного фонду для оформлення державної допомоги на поховання, а також для реалізації спадкових прав. Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Україна, громадянина України, який помер 29.05.2018 року у м. Луганськ, Луганська область, Україна, та на день смерті проживав за адресою: Україна, Луганська область, м. Луганськ, 11-й Ленінський пров., буд. 3-«б».
Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.
Вислухавши заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно свідоцтву про одруження серії І-АБ № 129819 від 05.06.1971 року ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 (а.с. ).
Відповідно до паспорту серії ЕК № 936506 від 12.12.1998 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. ).
01.09.2016 року ОСОБА_2 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та отримав довідку № НОМЕР_1 від 01.09.2018 року (а.с. ).
Згідно лікарському свідоцтву про смерть № 146 від 30.05.2018 року та довідці про причину смерті від 30.05.2018 року, виданих державним підприємством «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 3» Луганської Народної Республіки, ОСОБА_2 помер 29.05.2018 року у віці 72 роки, причина смерті ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення середньої треті стравоходу (а.с. ).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВВ № 058686 від 31.05.2018 року, виданому Артемівським відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, ОСОБА_2 помер 29.05.2018 року в м. Луганськ Луганської Народної Республіки (а.с. ).
Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року зпа № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть на імя померлого чоловіка ОСОБА_2, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником предявлено документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, а також документи, які були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. ).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» громадянам України ґарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 7 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18 жовтня 2000 року номер 52/5 державна реєстрація смерті поводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб.
Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
З наведеної правової норми слідує, що лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, свідоцтво про смерть, видані Луганською Народною Республікою на імя ОСОБА_2 є недійсними і не створюють правових наслідків.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її чоловіка, видане державним органом України, отримати допомогу на поховання, реалізувати спадкові права.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 8, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року за № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», суд,-

Заяву задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Україна, громадянина України, який помер 29.05.2018 року у м. Луганськ, Луганська область, Україна, та на день смерті проживав за адресою: Україна, Луганська область, м. Луганськ, 11-й Ленінський пров., буд. 3-«б».
Копію рішення суду направити до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Шевченківського

районного суду ОСОБА_5

Харківської області