Справа № 2/593/236/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"14" вересня 2018 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Саламон Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 серпня 2004 року у виконкомі Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, посилаючись на те, що між ними за час спільного проживання часто виникали сварки та скандали з ініціативи відповідача, в неї є підозри щодо подружньої вірності свого чоловіка, відповідач залишив сім?ю і як їй (позивачці) відомо, проживає з іншою жінкою. На протязі тривалого часу подружжя будь-яких відносин не підтримує. Вважає, що їх сім?я розпалась, а шлюб носить формальний характер.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні. Судові витрати понесені мною при поданні позову до суду у виді сплаченого судового збору в розмірі 704, 80 грн. прошу стягнути в мою користь з відповідача. Прізвище прошу змінити на дошлюбне «ОСОБА_1». Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, наш шлюб дійсно повністю і безповоротно розпався, я втратила почуття любові до відповідача. Так, восени 2017 року я поїхала на заробітки закордон і коли весною 2018 року повернулася, то виявила, що відповідач спільно проживає з іншою жінкою, із якою у нього народилася спільна дитина. За таких обставин вважаю, що наш шлюб відновленим бути не може. З цього часу ми проживаємо окремо, між нами немає шлюбних стосунків, спільного господарства не ведемо. Я не бажаю перебувати у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім?ї. Прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у цій заяві».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, подав суду заяву, в якій вказав: «У підготовче та судові засідання по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до мене про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу розгляд зазначеної справи проводити без моєї участі, позовні вимоги визнаю в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Також я не бажаю щоб нам було надано строк для примирення оскільки також не бажаю перебувати у шлюбі із позивачкою, тривалий час ми проживаємо окремо, шлюбних відносин не підтримуємо та спільного господарства не ведемо, наша сім?я дійсно розпалася і відновленою бути не може. Вважаю, що перебування у шлюбі порушить як права позивачки, так і мої на добровільність такого союзу. Я частково визнаю обставини, якими обгрунтовано позов - наша сім?я дійсно розпалася, ми дійсно тривалий час проживаємо окремо, на даний час я дійсно проживаю з іншою жінкою, факт подружніх зрад під час шлюбу заперечую».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивача та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 05 серпня 2004 року, який зареєстрований виконкомом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №6, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви відповідача, поданої суду, він визнає позовні вимоги повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи.

Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і які фактично визнані відповідачем, судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач на даний час проживає з іншою жінкою, їх шлюб повністю і остаточно розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони обопільно не бажають перебувати у шлюбі.

Відтак, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 200, 206, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 05 серпня 2004 року виконкомом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №6.

Прізвище позивача змінити на дошлюбне «ОСОБА_1».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а саме 352,40 грн. (триста п?ятдесят дві гривні сорок копійок), який сплачено відповідно до квитанції № 72 від 19 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. (триста п?ятдесят дві гривні сорок копійок) сплаченого при подачі позовної заяви судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко