Справа № 305/1663/18
Провадження по справі 2/305/796/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - Ємчук В.Е. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду Закарпатської області 10.09.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до Рахівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області в особі відділу в Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки.

Крім того, 14.09.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначив, що предметом його позову в інтересах ОСОБА_2 являється рішення Рахівської міської ради, яке стосується передачі земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 площею 0,0225 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, які межують із земельною ділянкою Позивача. Разом з тим, 06 вересня 2018 року Позивач отримав лист від ОСОБА_5, щодо намірів проведення ним 11 вересня 2018 року землевпорядних робіт з встановлення в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із суміжними земельними ділянками, у тому числі й ОСОБА_2 Однак, з об'єктивних причин 11.09.2018 року дані землевпорядні роботи проведені не були, що не виключає проведення таких робіт надалі. Акт встановлення в натуру (на місцевості) зовнішніх меж земельних ділянок є невід'ємним додатком до технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі є підставою для Державного реєстратора прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку Відповідачів. Внесення такого запису до Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав Відповідачів на земельну ділянку, змусить Позивача ставити питання перед судом щодо залучення співвідповідача до участі у розгляді справи із відповідним збільшенням позовних вимог, а у разі процесуальної неможливості вчинити такі дії - затруднить або унеможливить виконання рішення суду. Оскільки Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначеного позову не визнають, оскільки не надали відповіді на пропозицію від 30.07.2018 року щодо досудового врегулювання спору, натомість вчиняють активні дії по впорядкуванню земельної ділянки, на даний час є вірогідною можливість вчинити відносно спірного майна будь-які дії, які будуть направлені на зміну правового статусу земельної ділянки. Також, Відповідачі не мають жодних перешкод в оформленні документів щодо права власності, зокрема, на земельну ділянку, а тому наділені правом й можливістю відчужувати виконання рішення суду в разі задоволення позову, що порушить майнові права Позивача на земельну ділянку, частина якої від нього вилучається. У зв'язку з наведеним просить до набуття рішенням суду законної сили заборонити будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (в тому числі й зокрема, оформлення права власності, зміну власника, відчуження, передачу в заставу, оренду, встановлення обияження, внесення записів, виключення записів, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0225 гектара (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, АДРЕСА_1, Закарпатської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З'ясувавши доводи та обгрунтування заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з видів забезпечення позову, зазначених у ст. 150 ЦПК України, є заборона вчиняти певні дії.

Як роз'яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позов ОСОБА_2 стосується земельної ділянки площею 0,0225 га (кадастровий номер якої НОМЕР_1), що розташована в АДРЕСА_1, Закарпатської області, належної ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Отже, між сторонами існує спір щодо зазначеного вище нерухомого майна.

Враховуючи зазначені обставини та положення закону, предмет позовних вимог, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи дають достатні припущення того, що на земельну ділянку площею 0,0225 га (кадастровий номер якої НОМЕР_1), яка розташована в АДРЕСА_1, Закарпатської області, може бути оформлено чи переоформлено право власності, відчужено, передано в заставу чи оренду, встановлено обтяження та інше, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 149, ст. 150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

До вирішення справи по суті заборонити будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (в тому числі й зокрема, оформлення права власності, зміну власника, відчуження, передачу в заставу, оренду, встановлення обтяження, внесення записів, виключення записів, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0225 гектара (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_2, Закарпатської області, п.і.90600.

Боржник: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживають за адресою: 90600, АДРЕСА_1, Рахівського району, Закарпатської області.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити сторонам для відома, а до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 днів з дня її проголошення.Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Ємчук В.Е.