Справа № 146/845/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" вересня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Гриб Ю.А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Чепіга Д.О. звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12963,92 гривень та судові витрати.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» позов обґрунтував наступним.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 25 серпня 2009 року, ОСОБА_2. отримала кредит у розмірі 250 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов та правил надання банківських послуг.

Представник позивача зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що він зобов»язаний не менш, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов'язання за договором не виконав.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість в сумі 12963,92 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 190,70 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7599,64 грн; заборгованості за пенею та комісією в сумі 4080 грн; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 грн, штрафу (процентної складової) в сумі 593,52 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду.

В судове засідання представник філії ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, однак представник банку Чепіга Д.О. подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволені позову посилаючись на відзив на позовну заяву. Відповідач зазначила, що на її утриманні перебуває донька інвалід першої групи, у зв'язку з чим вона вийшла на пенсію по догляду за дитиною інвалідом. Для відкриття рахунку для нарахування пенсії відповідач звернулася в відділення банку, однак працівник банку повідомила їй, що в разі не підписання заяви на отримання кредиту їй не буде видано картковий рахунок для отримання пенсії, тому вона була вимушена підписати заяву на отримання кредиту в розмірі 250 грн. Крім надання анкетних даних та підписання заяви остання нічого не підписувала та ні з чим не ознайомлювалася. Вважала, що грошові кошти в сумі 250 грн, які були нараховані на картку є пенсійними виплатами. Про борг дізналася лише в 2018 році. Крім того, представник відповідача зазначив, що тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», на які посилається позивач є неналежним доказом, оскільки видані лише в 2013 році, в той час коли кредитна картка була видана в 2009 році. Також зауважив, що відповідач ОСОБА_2 не мала змоги ознайомитися з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки в неї немає мережі Інтернет. Крім того, зазначив, що кредитні кошти в сумі 250 грн були стягнуті з пенсійної картки відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи. Також вказав, що в матеріалах справи відсутній скріншот картки по якій можна встановити її номер та строк дії, з якого можна відраховувати строк позовної давності. Важає, що позивачем пропущений трьохрічний строк позовної давності, в зв'язку з чим просив застосувати такий строк та відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухваши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 серпня 2009 року, ОСОБА_2 отримала кредит у у розмірі 250 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На виконання умов Договору позивач виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та надав ОСОБА_2 кредит в розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов'язання за договором не виконала.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість в сумі 12963,92 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 190,70 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7599,64 грн; заборгованості за пенею та комісією в сумі 4080 грн; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 грн, штрафу (процентної складової) в сумі 593,52 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн - (фіксована частина) та 1267,19 грн - (процентна складова), суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи банком вже нараховано заборгованість за пенею та комісією у розмірі 4080,00 грн.

Тобто аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом, судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф.

Таким чином банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне у те саме правопорушення, та нараховано відсотки на неустойку, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Така ж права позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15.

Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки відповідачем надана особисто та добровільно, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчила, що ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Також, Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного анкети-заяви, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, тому суд приходить до висновку, що зОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 11870,40 грн.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Судом також встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» понесло судові витрати, що складаються з 1762 гривні, сплаченого судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 3 ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 258, 263, 264, 265, 268, 289, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає в АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 25 серпня 2009 року в розмірі 11870,40 грн (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень 40 копійок), що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 190,76 грн (сто дев'яносто гривень 76 копійок); заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7599,64 грн (сім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 64 копійки); заборгованості за пенею та комісією в сумі 4080 (чотири тисячі вісімдесят гривень), а також 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2018 року.

Суддя: О. В. Пилипчук