Справа № 591/6755/17
Провадження № 2/591/670/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/6755/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Позивач вказує, що оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконувала належним чином, то виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 34545,47 грн., з яких: 14534,01 грн. заборгованість за кредитом, 6371,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11518,51 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1621,21 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.43-45), в якому представник позов не визнав в повному обсязі через його незаконність та необґрунтованість. У відзиві вказує, що єдиним доказом існування між сторонами договірних відносин є анкета-заява. Вона несе в собі відомості про відповідача та формально несе посилання на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Приватбанку».

Представник зазначає, що сторони фактично не досягли всіх належних умов та правил щодо укладення кредитного договору. Представник зазначає, що позивачем 05.04.2016 року було видано довідку № VOFRNOE8-U2C9-HQOJ, відповідно до якої станом на 05.04.2016 року ОСОБА_2 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має.

Позивачем направлено відповідь на відзив, в якій зазначається наступне.

У відповідності до вимог ст. 634 ЦК України між банком та клієнтом було укладеного договір приєднання шляхом підписання анкети-заяви на запропонованих банком умовах. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. Позивачем зазначається, що довідка видана відповідачу 05.04.20016 року, не містить даних про повне погашення кредиту, а була видана в результаті технічного збою у комплексі банку та не містить присилань щодо розірвання договору між сторонами. Позивачем зазначається, що первинним документом є виписка порахунку боржника в якій фіксуються факти виконання госоперацій та служить підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах. Вказує, що відповідач користувалася кредитними коштами (знімала готівку), потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами, на підтвердження чого Банк надав копії виписки з рахунку відповідача.

Стороною відповідача 12 вересня 2018 року надано суду розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед Банком, з якого вбачається, що станом на 05.04.2016 року сума боргу відповідача становила 13834,96 грн. на вказану суму за 395 днів (період заборгованості з 06.04.2016 року по 04.05.2017 року), розмір відсотків за ставкою НБУ становить 2312,16 грн. З урахуванням погашення заборгованості 04.05.2017 року на суму 27,03 грн., за період з 04.05.2017 року по 28.09.2017 року заборгованість становила суму 13807,93 грн., розмір відсотків по ставці НБУ становить 680,19 грн.

Відповідач визнала позов на суму заборгованості по кредиту 15807,93 грн. та процентам в загальній сумі 2992,35 грн. (а.с.118).

05 березня 2018 року ухвалою суду за клопотання сторони відповідача було витребувано від ПАТ КБ Приватбанк копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та розгорнуту інформацію про отримані боржником банківську карту.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явися, направив клопотання про розгляд справи в його відсутність та відсутність відповідача, долучивши до матеріалів розрахунок заборгованості, зроблений з урахуванням відповіді на відзив позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою (а.с.109 зворот).

Крім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток (різних видів), що запропоновані у Анкеті-заяві (а.с.11).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с.12-26).

Однак відповідачем умови договору не виконувались належним чином, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором.

Банк розраховує заборгованість у загальній сумі 34545,47 грн., з яких: 14534,01 грн. заборгованість за кредитом, 6371,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11518,51 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1621,21 грн. (а.с.6-9).

Розрахунок заборгованості, наданий Банком, відповідачем оспорюється в повному розмірі. Відповідач заперечує проти визначеної суми боргу за тілом кредиту, заперечує проти нарахування відсотків за користування кредитом більшого ніж визначений за ставною НБУ на тій підставі, що розмір відсотків не узгоджувався сторонами. Також відповідач заперечує проти стягнення пені та штрафу, вказуючи, що таке стягнення є подвійною відповідальністю.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку.

В анкеті-заяві, яку підписала відповідач, зазначено, що при оформленні платіжної картки ОСОБА_2 пам'ятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування, отримала і ознайомилася з її змістом під підпис (а.с.10).

Із наданої суду виписки рахунку відповідача ОСОБА_2 встановлено, що відповідач активно користувалася кредитними коштами банку в період з січня 2007 року по 07.05.2018 року (а.с. 76-78).

Як вбачається із наданої Банком 05 квітня 2016 року довідки, позичальник ОСОБА_2 04 квітня 2016 року в Маріупольському відділенні банку поповнила рахунок (картку) НОМЕР_3 на суму 14550,00 грн (а.с.47).

Крім того, як вбачається з виписки по рахунку відповідача, 27 березня 2016 року ОСОБА_2 здійснила поповнення рахунку на суму 13578,22 грн. та вказана сума банком занесена в дебет відповідача, тобто визнається банком як особисті кошти ОСОБА_2.).

Дана обставина підтверджується довідкою, виданою Банком 05.04.2016 року (а.с.47-48).

Водночас, Банк в своїй відповіді на відзив зазначає, що вказану довідку від 05.04.2016 року, яку ж сам банк і видав, не можна вважати належним доказом з тих підстав, що вона не містить інформації про погашення заборгованості, а також тому, що вказана довідка видана в результаті технічного збою у комплексі банку (а.с.74).

Згідно виписки банку, починаючи з 05 квітня 2016 року залишок після операції становить 13834,96 грн (13833,00 грн +1,96 грн.).

Із наданої виписки по рахунку відповідача вбачається, що дійсно 04.04.2018 року відбулося поповнення картки відповідача на вказану суму та 05 квітня 2016 року відбулася видача готівки на суму 13971,33 грн. в т.ч. 138,33 грн. комісія. Залишок після операції становив 1,96 грн. (а.с.95).

Крім того, із банківської виписки вбачається, що 04.05.2017 року відбулося погашення заборгованості на суму 27,03 грн. шляхом автоматичного погашення із іншої карти відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що борг відповідача по тілу кредиту складає 13807,93 грн.

Щодо нарахованих процентів, які підлягають стягненню з відповідача за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.

Із анкети-заяви судом не встановлено, яку проценту ставку було узгоджено сторонами під час його укладення (а.с.108 зворот).

Додаткових угод про розмір процентної ставки (збільшення процентної ставки) - між сторонами не укладалось, будь-яких доказів того, що відповідачу було повідомлено про встановлення (збільшення) процентної ставки і що він погодився на такі умови - суду не надано.

Оскільки договір приєднання передбачає право особи приєднатися до запропонованих умов, встановлених однією стороною, в даному випадку - банком, викладених в Умовах і правилах, Тарифах про умови кредитування, на що посилається у позові ПАТ КБ «ПриватБанк», але враховуючи предмет укладення такого договору - споживчі цілі, договір приєднання до Умов і правил має ознаки змішаної форми договору приєднання та споживчого кредитного договору, і тому повинен відповідати приписам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", які передбачають зазначення у кредитному договорі: суми кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Крім того, у таких договорах забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення змішаної форми споживчого кредитного договору шляхом приєднання до Умов і правил повинно здійснюватися в письмовій формі із підписанням сторонами як самого договору, так і додатків до нього, як невід'ємних його частин, як це визначено і заявою-анкетою, так і самими Умовами і правилами.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на власний розсуд встановлював процентну ставку за користування кредитом, розмір якої зазнано в розрахунку заборгованості (а.с.6-9).

Враховуючи, що у заяві-анкеті не відображено, з якими саме Умовами і правилами та Тарифами було письмово ознайомлено відповідача під час підписання ним заяви-анкети, суд вважає, що відсутня домовленість сторін про розмір фіксованої базової процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

За змістом ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, щодо забезпечення виконання зобов'язання, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ, а законні підстави для стягнення суми пені та штрафу відсутні.

З урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, в тому числі останніх платежів відповідача, спрямованих на погашення боргу до 04 квітня 2016 року включно, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, слід розраховувати наступним чином:

За період з 06.04.2016 року по 04.05.2017 року на суму 13834,96 грн. за 393 дні, розмір відсотків по ставці НБУ становить 2312,16 грн.

За період з 04.05.2017 року по 25.09.2017 року на суму боргу 13807,93 грн. (13834,96 грн. - 27,03 грн) за 143 дні, розмір відсотків по ставці НБУ становить 680,19 грн.

Таким чином, сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача за користування кредитом за період з 06 квітня 2016 року по 25 вересня 2017 року становить 2992,35 грн (2312,16 грн. + 680,19 грн.).

Щодо відповідальності за неналежне виконання кредитного зобов'язання відповідачем, суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що в свою чергу узгоджується з правовою позицією. викладеною в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

Водночас, суд вважає незаконним одночасне нарахування Банком і пені (неустойки, комісії), і штрафу в сумі 1150,03 грн. відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1621,21 грн. штраф (процентна складова), виходячи з заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму боргу 16800,28 грн (13807,93 грн. тіло кредиту + 2992,35 грн. проценти за кредитом).

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 778,11 грн. (16800,28 *1600,00: 34545,47).

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , зареєстроване місце знаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 16800,28 грн. та судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 778,11 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне рішення суду складено 21 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова