Справа № 357/9016/16-ц Головуючий у І інстанції Протасова О. М.
Провадження № 22-ц/780/1813/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 12.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Київ

справа № 357/9016/16

провадження № 22ц/780/1813/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач ОСОБА_4

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у складі судді Протасової О.М., повний текст не складений,

встановила:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що у серпні 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено нотаріально завірений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами розташований за адресою вул. Набережна, 90, в с. Мала Сквирка Білоцеркіського району. Умовами договору було визначено, що відповідачка в строк до 15.08.2008 року зобовязується звільнити будинок та розрахуватись за спожиті комунальні послуги. Проте, відповідачі користуючись тим, що він мешкає в м. Вінниця і не може часто приїздити до села, не виконали умови договору. Родинних звязків між ним та відповідачкою немає, право проживання у будинку вона втратила після його продажу, у звязку із вищевикладеним просив примусово виселити відповідачів з будинку. До того ж відповідачка має житло у м. Біла Церква по бул. 50 річчя Перемоги, 99/89, тому просить винести рішення яким усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності будинком з боку відповідачів шляхом їх примусового виселення.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач в особі свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на те, що повний текст судового рішення у справі відсутній, суддя звільнилась з посади, не виготовивши повний текст рішення, він отримав лише копію короткого тексту рішення, чим порушено вимоги ст.209 ЦПК України.

Учасники справи належним чином повідомлялись про час розгляду справи, проте до суду не зявилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.265 ЦПК України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частини,

Цим вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, позивач звертаючись до суду з позовом, послався на те, що відповідачі перешкоджають йому у користуванні належним йому на праві власності будинком, тому просив суд винести рішення яким усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності будинком з боку відповідачів шляхом їх примусового виселення.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст судового рішення у справі не складений з підстав того, що суддя Протасова О.М. 03.01.2018 року звільнилась.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з постановлення нового рішення по суті позовних вимог.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4, судова колегія встановила, що 07.08.2008 року між позивачем ОСОБА_4, як покупцем та відповідачкою ОСОБА_5, як продавцем було укладено нотаріально завірений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами розташований за адресою вул. Набережна, 90, в с. Мала Сквирка Білоцеркіського району (а.с.4,5).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Разом з тим, позивач не надав доказів того, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у його праві користування спірним будинком.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України, в ред. на час розгляду справи судом першої інстанції, так і відповідно до ч.1 ст.13 діючого ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач їх не довів, що є його обовязком відповідно до засад змагальності сторін за ст.12 ЦПК України.

Посилання представника позивача у скарзі, що судом не витребувано іншу цивільну справу за 2015 рік, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення, в матеріалах якої міститься акт про те, що відповідачка дійсно проживає у спірному будинку, не заслуговують на увагу, оскільки з часу складення акту пройшло близько 3 років, тому він не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.78 ЦПК України. Інших доказів позивач не надав та на такі докази не посилається.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: І.В.Іванова

Судді: