Справа № 138/387/18
Провадження №:2/138/366/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2018 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Коняги В.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що 16 квітня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні відносини не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 4 травня 2017 року шлюб розірвано. Донька сторін ОСОБА_4 з 01.09.2017 зарахована на навчання до Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, на денну форму навчання. Загальна вартість за весь період навчання становить 55690 гривень, які мають бути внесені посеместрово в період з 01.09.2017 по 25.01.2021. Плата за навчання за перший курс склала 12000 гривень. Позивач не може самостійно оплачувати навчання доньки, а відповідач в добровільному порядку не бажає допомагати оплачувати навчання. Просила стягнути з відповідача на її користь одноразово додаткові витрати на дитину в розмірі 6000 грн. за оплату навчання дитини.

Під час розгляду справи позивач позовні вимоги збільшила, просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 27845 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 збільшені позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати за навчання в розмірі половини вартості розміру за надання освітньої послуги ОСОБА_4 в розмірі 27845 гривень.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3, не з'явився. Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідач матеріально допомагає доньці під час навчання.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що дійсно позивач по справі оплатила за перший курс її навчання. Оплату здійснювала двічі по 6000 грн. Одна з квитанцій на її ім'я тому, що мати попросила її здійснити оплату та дала кошти на це.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

сторони спору з 16 квітня 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року було розірвано (а.с.5).

За час спільного подружнього життя у сторін спору народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).

З договору про навчання № 1410Пд від 14 серпня 2017 року слідує, що загальна вартість навчання становить 55690,00 грн., замовник вносить плату посеместрово (а.с.6-8).

Згідно квитанції від 25.01.2018 позивачем від імені ОСОБА_4 внесено оплату за навчання в Вінницькому торговельно-економічному інституті в розмірі 6000 грн. за перший семестр (а.с.10). Крім того, як встановлено в судовому засіданні позивачем також внесено оплату за навчання в Вінницькому торговельно-економічному інституті в розмірі 6000 грн. за другий семестр, а всього нею внесено суму в розмірі 12000 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Проаналізувавши норми СК України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати щодо навчання неповнолітньої дитини в інституті, є додатковими витратами; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання). Наявність додаткових витрат позивачем доведена. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані.

З огляду на положення ст.180 та 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Проте, після досягнення повноліття дитиною такі витрати мають входити до розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, те, що відповідачем не повідомлені обставини, що мають істотне значення для визначення судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею витрат на навчання неповнолітньої дитини, а саме додаткові витрати в розмірі 6000,00 грн., які позивач просила стягнути до збільшення позовних вимог.

Одночасно з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в частині фінансування оплати навчання наперед, оскільки ця вимога заявлена на майбутнє без надання доказів того, що ОСОБА_4 буде продовжувати навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь Державної судової адміністрації України судовий збір за подання позову в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259,263-268 ЦПК України, ст. 141,180-181,185 СК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця та жителя м. Могилева-Подільського Вінницької області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, одноразово додаткові витрати на оплату навчання за контрактом в Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: