Справа № 222/1180/18
Провадження № 2/222/399/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 вересня 2018 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
за участі секретаря Гранкіній О.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами:
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області. Відповідач по справі ОСОБА_2 є її колишнім зятем та зареєстрований в будинку з 19.04.2007 року, але фактично з 2011 року в ньому не проживає, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування на будинок № 3 по вулиці Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_2 є колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_3 Відповідач був прописаний в будинку з 19.04.2007 року, але фактично не проживає з 2011 року, речей, що йому належать в будинку не має, звязок з ним втрачений. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 23.10.2017 року шлюб між її донькою та зятем ОСОБА_4 Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідача в будинку позивача ускладнює користування житловим будинком та вона не має можливості оформити субсидію. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.
Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого 14.04.2000 року КП «Володарське БТІ» будинок № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області на праві приватної власності належить ОСОБА_1. Записано у реєстрову книгу № 1 під № 244 (а.с.7)
Відповідно до довідки Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області від 10.07.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але за даною адресою не проживає. (а.с.10)
Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 23.10.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.9)
Факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації підтверджений актом обстеження сімї від 10.07.2018 року, складеним депутатом Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області ОСОБА_5, в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Нікольського району, Донецької області, дійсно зареєстрований, але з березня 2011 року не проживає. (а.с.8)
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що в будинку позивачки прописаний її колишній зять ОСОБА_2, однак з березня 2011 року він в будинку позивачки не проживає та речей, що йому належать в будинку не має.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
ОСОБА_2 в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім'ї позивача, як власника будинку, в якому відповідач зареєстрований. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Згідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку позивача і суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву ОСОБА_1, як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_2 не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 704,80 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування будинком № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачений нею судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 19.09.2018 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко