20.09.2018
Справа №642/4967/18
2/642/1677/18
У Х В А Л А

20 вересня 2018 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської Служби України у Холодно гірському районі м.Харкова, Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про відшкодування майнової шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, заявляю самовідвід щодо розгляду даної цивільної справи у звязку з наступним.

Позивач ОСОБА_1 тривалий час займав посаду голови Ленінського районного суду м. Харкова, я знаю його особисто, з ним склалися відповідні відносини, і дана обставина може викликати сумнів в моїй обєктивності та неупередженості під час розгляду цивільної справи.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

На підставі викладеного, керуючись статтею 36 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської Служби України у Холодно гірському районі м.Харкова, Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про відшкодування майнової шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Проценко