Справа № 492/437/18
Провадження №2/492/413/18
21 червня 2018 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Череватої В.І.,
за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.
Ухвалою суду від 24.04.2018 року провадження у справі відкрито.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася (викликалася в судове засідання на 11.06.2018 року, 21.06.2018 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вислухавши пояснення свідків, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов'язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Копією заповіту від 10.05.1999 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області ОСОБА_5, підтверджується, що ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку заповіла своїй доньки ОСОБА_1 (а.с. 11 - 12).
ОСОБА_3 померла 29 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 153219 від 05 серпня 2008 року (а.с. 13).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯШ № 915196 від 17 листопада 1950 року, позивач народилася 16 жовтня 1950 року, її матірю російською мовою вказана «Атанасий Мария Васильевна» (а.с. 14).
Згідно з копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 296282, 17.01.1970 року позивач 17.01.1970 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та прийняла прізвище чоловіка Терзі, актовий запис № 1 (а.с. 14).
Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 075192 ОСОБА_3 була власницею земельної ділянки площею 4,40 гектарів, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 15 - 16).
Постановою державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_10 від 25.10.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало померлій 29.03.2008 року ОСОБА_3 (а.с. 21).
Як вбачається з довідок, виданих Холмською сільською радою Арцизького району Одеської області № 105 від 15.01.2018 року, № 02-14/248 від 22.05.2018 року, ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживала спільно з ОСОБА_3 з 2002 року до дня її смерті, яка наступила 29.03.2008 року за адресою: с. Холмське Арцизького району Одеської області, вул. Кутузова, 30. Земельна частка (пай), розташована на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах, в масиві № 62 на ділянці № 176 дійсно належала ОСОБА_3 (а.с. 22, 23).
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 16.01.2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, за участю заінтересованих осіб Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, ОСОБА_2, залишено без розгляду та роз'яснено сторонам по справі, що вони мають право подати позов на загальних підставах, оскільки під час розгляду справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження (а.с. 18 19).
Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_10 від 12.12.2017 року № 2369/01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3, померлої 29.03.2008 року, спадкоємцем за заповітом та за законом є донька померлої ОСОБА_2, яка подала заяву на прийняття спадщини 15.09.2008 року за № 673 до спадкової справи № 483-08. Видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на право на земельну частку (пай) 23.10.2008 року за реєстровим № 5388; на грошові вклади 23.10.2008 року за реєстровим № 5391; свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,73 га 25.11.2015 року за реєстровим № 1506.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 підтвердили факт того, що ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживала спільно з матірю ОСОБА_3 з 2002 року до дня її смерті, яка наступила 29.03.2008 року за адресою: с. Холмське Арцизького району Одеської області, вул. Кутузова, 30.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв'язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Тобто, факт спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідками, виданими Холмською сільською радою Арцизького району Одеської області та поясненням свідків в судовому засіданні.
В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, зазначається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. В п. 23 цієї ж постанови зазначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, а в судовому засідання доведений факт постійного проживання позивача та ОСОБА_3 на день її смерті.
Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю необхідно позивачу для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка встановлює, що право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини.
Судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із матір'ю ОСОБА_3 на момент її смерті, яка наступила 29 березня 2008 року. Встановлення даного факту породжує для позивача юридичні наслідки, повязані з прийняттям спадщини як спадкоємця за заповітом першої черги. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, тому суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 21 червня 2018 року.
СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_12