Справа № 152/941/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Одудовського С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

у с т а н о в и в :

03 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини.

В обгрунтування позову зазначила, що з липня 2014 року по 11 жовтня 2017 року вона проживала із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу.

11 жовтня 2017 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем та почала проживати однією сім'єю до листопада 2017 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач належної участі у вихованні дитини не приймає, що ставить сім'ю позивача у скрутне матеріальне становище.

Окрім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і відповідно до положень Сімейного кодексу України має право на утримання з боку чоловіка.

З огляду на викладене, позивач просить стягувати із відповідача аліменти на її утримання в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, до досягнення їх сином трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ній, просили задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивач проживає разом із своїми батьками, тому він відмовляється сплачувати кошти на її утримання, оскільки матеріально їй допомагають батьки.

Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи та подані до суду докази, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 (а.с. 5).

Від спільного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 (а.с. 6).

Згідно довідки виконавчого комітету Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 521 від 20 березня 2018 року вбачається, що на повному матеріальному утриманні позивача перебуває її син - ОСОБА_4 (а.с. 8).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав.

Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини.

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка - батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач належним чином не обгрунтував свої заперечення стосовно позовної заяви, в той час як позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення свого права на отримання аліментів на своє утримання, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на її утримання в сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя І.В. Войнаровський