Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 315/130/18 Головуючий у 1-й інстанції: Телегуз С.М. провадження № 22-ц/778/3078/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Крилової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа: відділ реєстраційної служби Гуляйпільської районної державної адміністрації в Запорізькій області, про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Україна», який був уточнений в ході судового розгляду, про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання, витребування у ТОВ «Україна» належних їй на підставі Свідоцтва про право на спадщин за законом від 10 вересня 2012 року земельних ділянок.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої входили, серед іншого, дві земельні ділянки: площею 5,2975 га., кадастровий номер: НОМЕР_2, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради, Гуляйпільського району, Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 15.09.2005 року, серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за №37; площею 5,3463 га., кадастровий номер: НОМЕР_4, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради, Гуляйпільського району, Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 24.04.2003 року, серії НОМЕР_5, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за № 464.

Вона отримала у спадок вказані земельні ділянки, про що отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року. Обидві земельні ділянки перебувають у користуванні ТОВ «Україна» на підставі договорів оренди землі, укладених з її батьком - ОСОБА_5, які зареєстровані у Гуляйпільському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», відповідно 26 березня 2009р. за № 67 та 11 березня 2009р. за № .

Вважає, що вона як новий власник земельних ділянок має право не продовжувати орендні відносини за укладеними спадкодавцем договорами, оскільки, на її думку, смерть орендодавця автоматично зупиняє реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, і відповідно орендар без нового договору не може приступати до її використання без дозволу нового власника.

Посилаючись на вказані обставини, просила припинити договори оренди землі шляхом дострокового розірвання та витребувати у відповідача ТОВ «Україна» належні їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року земельні ділянки: площею 5,2975 га кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 5,3463 га кадастровий номер: НОМЕР_4, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

В подальшому уточнила позов, вказавши, що, оскільки зі смертю орендодавця відбувається автоматичне припинення реєстрації речового права оренди земельних ділянок, а нового договору вона укладати з орендарем не бажає, просила суд задовольнити її вимоги про витребування спірних земельних ділянок, які вона успадкувала, як такі, що безпідставно перебувають в користуванні відповідача.

Рішенням Гуляйпільського районноо суду Запорізької області від 07 червня 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що вона як новий власник земельної ділянки повідомляла відповідача про бажання використовувати земельні ділянки у свої потребах. Але попри припинення договорів оренди зі смертю орендодавця, орендар продовжує утримувати земельні ділянки у себе в користуванні. Вважає, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні її позову, оскільки орендар не може користуватися земельними ділянками без зареєстрованого договору, а тому вони підлягають поверненню їй як новому власнику, з яким нових договорів оренди укладено не було.

Відповідач скористався правом на відзив, у якому зазначив, що судом було правильно вирішено справу, оскільки смерть фізичної особи - орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов»язки за договором оренди, якщо інше не визначено сторонами у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За критеріями, визначеними в статті 274 ЦПК Уккраїни, даний спір відноситься до категорії малозначних справ.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що договір оренди землі може бути розірваний судом на вимогу нового власника земельної ділянки тільки у випадку, якщо таке право передбачено договором. Оскільки пунктом 40 договорів, укладених між ОСОБА_5 та ТОВ «України», не встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни його умов або розірвання договору, тому підстави у задоволені позову ОСОБА_3 відсутні. Суд вважав, що для спадкоємця померлого орендодавця, який набув у власність орендовані земельні ділянки в порядку спадкування, зберігаються права та обов»язки наймодавця.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та грунтується на вимогах норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини та які правильно застосовані судом при вирішенні справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої входить: житловий будинок АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 5,2975 га., кадастровий номер: НОМЕР_2, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 15.09.2005 року, серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за №37; земельна ділянка площею 5,3463 га., кадастровий номер: НОМЕР_4, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради, Гуляйпільського району, Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 24.04.2003 року, серії НОМЕР_5, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за № 464.

Позивач успадкувала спадщину разом зі своїм братом ОСОБА_6.

10 вересня 2012 року між ними був укладений договір про розподіл спадкового майна, згідно умов якого у власність ОСОБА_6 перейшов будинок АДРЕСА_1, а у власність позивача перейшли дві земельні ділянки: площею 5,2975 га., кадастровий номер: НОМЕР_2, розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, та площею 5,3463 га., кадастровий номер: НОМЕР_4, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

10.09.2012 року позивач ОСОБА_3 стала власником зазначених земельних ділянок, про що нею було отримано Свідоцтво про право па спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1282 (а.с. 8).

Вказані земельні ділянки перебували у оренді ТОВ «Україна» на підставі укладених з ОСОБА_5 як орендодавцем договорів оренди від 26.03.2009 року та 11.03.2009 року. Договори укладено на 15 років - до березня 2024 року (а.с. 11-20).

Позивач вважала, що зі смертю орендодавця припились правовідносини з оренди вказаних земельних ділянок, але суд обґрунтовано вважав такі ствердження неспроможними, здійснивши ретельний аналіз чинного законодавства з оренди землі та дослідивши умови договорів оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Серед підстав припинення договору оренди землі, визначених статтею 31 Закону України «Про оренду землі», є: закінчення строку, на який його було укладено; викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерть фізично особи - орендаря; ліквідація юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці. Договір оренди припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, договорі оренди земельної ділянки дійсно припиняється у зв»язку зі смертю фізичної особи - сторони договору оренди, але лише тоді, коли ця особа є орендарем.

Між тим, вказана норма не передбачає припинення договору оренди у випадку смерті орендодавця. Для цього випадку існує окреме законодавче врегулювання, закріплене у статтях 770 ЦКУ, статті 148-1 ЗК України та ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 статті 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов»язки наймодавця.

Частиною 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Статтею 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов»язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди.

Вбачається, що строк договорів оренди, укладених між ТОВ «Україна» та ОСОБА_5, не сплив, недійсними вони ніким не були визнані, а тому є чинними, а відтак обов»язковими для нового власника земельних ділянок в особі позивача ОСОБА_3

До того ж, умови обох договорів оренди не містять положень про їх припинення у разі смерті орендодавця.

Навпаки, пунктом 40 договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_5 та ТОВ «Україна», сторони встановили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише повторюють фактично наведені в позовній заяві помилкові ствердження про припинення договору оренди у зв»язку із смертю орендодавця, що, як вказувалось вище, суперить нормам матеріального права та умовам договорів оренди.

Отже, в такому разі для ОСОБА_3 нового власника земельних ділянок є обов'язковим для виконання в силу вимог закону та договору умов вищезазначених договорів оренди землі 26.03.2009 року та 11.03.2009 року, укладених строком на 15 років, тобто до березня 2024 року.

Таким чином, вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни або скасування колегія не знаходить.

Зважаючи на все вищенаведене, апеляційний суд у відповідності до вимог ст.. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року у цій справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова складена 21 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: