Провадження № 2-з/161/16/18
У Х В А Л А

21 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі головуючого судді - Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І. розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред'явлення позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову, просить суд: заборонити ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований по АДРЕСА_1, - у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, на реєстрацію виникнення, переходу чи припинення речових прав на нерухоме майно, або передачі у користування, а саме: земельна ділянка - кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0226 га, на якій розташовано житловий будинок в АДРЕСА_2, житловою площею 161, 3 кв.м., загальною площею - 231, 5 кв.м., що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності; заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на належний на праві власності ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 231,5 кв.м., житловою площею 161,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,026 га, на якій розміщено цей житловий будинок.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розгляд заяви здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини першої статті 153, частини другої статті 247 ЦПК України.

Відповідно до норм частини першої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема,: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 заявляє про свій намір у відповідності до норм частини четвертої статті 152 ЦПК України, подати до суду протягом десяти днів з моменту подання даної заяви позов, предметом якого є вимога про визнання недійсним Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 24.06.2008 року Онищук І.П., приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, за реєстровим № 3040, серія та номер: 2119, виданий 22.08.2018, видавник: Русанюк З.З., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

На обгрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що договір від 22.08.2018 року про відступлення прав за договором іпотеки від 24.06.2008 року, укладено з порушенням норм частини першої статті 514 ЦК України стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні, так як станом на сьогоднішній день є чинним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 01 березня 2017 року, було розглянуте Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду та за результатами розгляду у порядку спрощеного позовного провадження касаційної скарги ПАТ «Банк Форум» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 01 березня 2018 року не зупинене, не змінене, не визнане нечинним та не скасоване .

27.08.2018 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором забезпечення, в якому Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (Старий кредитор) та ОСОБА_2 (Новий кредитор) повідомили, що 22.08.2018 року між Старим кредитором та Новим кредитором було укладено договір № 0026/18-ВБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким Старий кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги за Кредитним договором № 0025/08/22-KLMVI від 24.06.2008 року та Договором іпотеки від 24.06.2008 року. ОСОБА_1 не заперечує право первісного кредитора відступити новому кредитору права вимоги за Кредитним договором № 0025/08/22-KLMVI, але вважає, що за наявності чинного рішення суду першої інстанції від 19.12.2016 року, договір від 22.08.2018 року про відступлення прав за договором іпотеки від 24.06.2008 року, укладено з порушенням норм частини першої статті 514 ЦК України стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні. За приписами частин першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримала письмову вимогу ОСОБА_2, якою він вимагає повернути йому 1 342 471, 90 грн. протягом тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги. У випадку невиконання цієї вимоги, ОСОБА_6 заявляє, що зверне стягнення на заставне майно - житловий будинок та земельну ділянку, на якій розташовано цей будинок, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

До заяви про забезпечення позову приєднано копію висновку оцінювача про ринкову вартість заставного майна станом на 29.08.2018 року: будинку - 2 974 544, 00 грн.; земельної ділянки - 171 082, 00 грн. Разом - 3 145 626, 00 грн.

Окрім вищенаведеного, необхідність забезпечення позову і застосування заходу забезпечення позову, встановленого пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що особи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не наділені повноваженнями встановлювати наявність чи відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки., так як нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а також відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, встановлено:

- проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна (частина перша статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»);

- державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об'єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили (частина третя статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За таких обставин, навіть за наявності чинного рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 звернути стягнення на заставне майно з тих підстав, що позичальником повністю виконані умови кредитного договору, який був забезпечений іпотекою, ОСОБА_2 заявляє ОСОБА_1 письмову вимогу про сплату боргу в розмірі 1 342 471, 90 грн. протягом тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги, в разі невиконання вимоги, заявляючи про звернення стягнення на заставне майно в позасудовому порядку, внаслідок чого, у разі задоволення судом позову ОСОБА_1, майно вже буде перереєстроване на ОСОБА_2, якщо позов не буде забезпечено згідно пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України.

ОСОБА_1 звертає увагу на неможливість захистити своє право мирно володіти належними їй на праві приватної власності житловим будинком та земельною ділянкою, на якій цей будинок розташований, у будь-який інший спосіб, ніж обраний нею, так як ні практично, ні теоретично не може розраховувати на отримання рішення суду протягом тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги ОСОБА_2 Окрім того, за приписами частини десятої статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Тому ОСОБА_1 звертається до суду з заявою про забезпечення позову у спосіб, встановлений пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України, а вимогою позову має намір заявити визнання недійсним Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 24.06.2008 року Онищук І.П., приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, за реєстровим № 3040, серія та номер: 2119, виданий 22.08.2018, видавник: Русанюк З.З., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо забезпечення позову в обраний ним спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об'єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення, а також ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 4,10,149-153, 157, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований по АДРЕСА_1, - у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, на реєстрацію виникнення, переходу чи припинення речових прав на нерухоме майно, або передачі у користування, а саме: земельна ділянка - кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0226 га, на якій розташовано житловий будинок в АДРЕСА_2, житловою площею 161, 3 кв.м., загальною площею - 231, 5 кв.м., що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Заборонити будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, особам, зазначеним у статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії відносно належних на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку загальною площею 231,5 кв.м., житловою площею 161,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельної ділянки - кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,026 га, на якій розміщено цей житловий будинок.

Ухвала підлягає до негайного виконання з дня її постановлення.

Копію ухвали направити учасникам справи. Копію ухвали направити Державній виконавчій службі міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43024, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 а) та відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (пр. Волі, 48, м. Луцьк) для забезпечення виконання ухвали та вжиття заходів, передбачених даною ухвалою. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П.