Єдиний унікальний номер 243/3551/18 Номер провадження 22-ц/775/1024/2018

Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв І.М. Єдиний унікальний номер 243/3551/18
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 Номер провадження 22-ц/775/1024/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/3551/18

за поданням Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року (суддя Мінаєв І.М.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Словянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, боржника ОСОБА_2, заінтересованими особами вказав ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Словянському міськрайонному ВДВС перебуває зведене виконавче провадження по примусовому виконанню наступних виконавчих документів:

- виконавчого листа Апеляційного суду Донецької області № 2-1092-2009 від 11.09.2009 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у сумі 11 115, 00 грн.;

- виконавчого листа Словянського міськрайонного суду Донецької області № 2/243/1350/2014 від 15.09.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на суму 5 000, 00 грн.;

- виконавчого листа Словянського міськрайонного суду Донецької області № 2-446 від 22.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 7 780,09 грн.;

- виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Маріуполь № 263/6165 від 17.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 189 782, 25 грн.;

- постанови Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську № 336736 від 29.09.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в сумі 850,00 грн.;

- постанови Словянського міськрайонного ВДВС № 48256952 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 1 226, 48 грн.;

- виконавчого листа Словянського міськрайонного суду № 1-кп/243/274/2016 від 08.12.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1000 грн..

Під час виконання вищезазначених виконавчих документів було встановлено, що боржник ОСОБА_2 ніде не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банківських установах не має, будь-яке нерухоме майно за ним на праві власності не зареєстроване, транспортні засоби та право власності або користування на земельні ділянки не зареєстровано. За місцем мешкання божника у квартирі № 41 будинку 8 «а» по вул. Бульварній у м. Словянську майна, яке б підлягало опису та арешту в рахунок погашення боргу, не встановлено. Право власності на зазначену квартиру зареєстроване за ОСОБА_5.

В той же час боржником ОСОБА_2 06.09.2013 р. подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, померлого 13 березня 2013 року.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 також є ОСОБА_6.

Таким чином ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини зазначеної квартири, однак з часу прийняття спадщини право власності у встановленому законом порядку не зареєстрував.

Посилаючись на положення ст.ст. 18, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст. 377 ЦПК України виконуючий обовязки начальника Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області просив вирішити питання про звернення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, право власності на яку ОСОБА_2 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року подання Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу від 27 квітня 2018 року та задовольнити подання Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме ? частину квартири № 41 в будинку № 8 «а» м. Словянська Донецької області. Посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що посилаючись на ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовляючи в задоволенні подання суд встановив, що державним виконавцем не доведено, що боржник фактично є володільцем спадкового майна, подання заяви про прийняття спадщини вказує лише на волевиявлення прийняти спадщину, яка залишилась після смерті батька, і в жодному разі не породжує для ОСОБА_2 правових наслідків у вигляді володіння, користування та розпорядження зазначеним майном, відсутнє свідоцтво про право на спадщину за законом з визначеною часткою спадкового майна. Суд неправильно визначився з предметом доказування, бо відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» лише у разі якщо право власності на нерухоме майно не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. В силу положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, спадкоємець не заявив про відмову від неї. Судом не враховано правову позицію Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі № 441/1647/15-ц, відповідно до якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2, тобто син та дружина, їх частки у спадщині згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України є рівними, отже посилання суду на неможливість встановлення частки ОСОБА_2 у спадковому майні свідчить про незастосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню та порушення норм процесуального права, якими регулюється судовий контроль за виконанням законного рішення суду. Сума заборгованості ОСОБА_2 перед нею складає 189 782, 25 грн., що перевищує двадцять мінімальних заробітних плат, тому відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в такому випадку підлягає застосуванню звернення стягнення на майно боржника. Не враховані судом положення Конституції України та ЦПК України щодо ухвалення судових рішень іменем України та обовязковості їх до виконання на всій території України, практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд, зокрема, рішення у справі «Жовнер проти України».

В засідання апеляційного суду учасники справи не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду з поданням, у якому просив вирішити питання про звернення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, право власності на яку ОСОБА_2 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

До заяви державним виконавцем додано копії матеріалів виконавчого провадження, а саме копії наступних виконавчих документів:

- виконавчого листа, виданого 11.09.2009 року на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області у справі № 2-1092-2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у сумі 11 115 грн.;

- виконавчого листа, виданого 15.09.2015 року Словянським міськрайонним судом Донецької області у справі № 2/243/1350/2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.;

- виконавчого листа, виданого 22.06.2011 року Словянським міськрайонним судом Донецької області у справі № 2 - 446 - 2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 780,09 грн.;

- виконавчого листа, виданого 17.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя у справі № 263/6165 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 189 782, 25 грн.;

- постанови Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську № 336736 від 29.09.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн.;

- постанови Словянського міськрайонного ВДВС від 04.08.2015 року у виконавчому провадженні № 48256952 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1 226, 48 грн.;

- виконавчого листа, виданого 08.12.2016 року Словянським міськрайонним судом у справі № 1-кп/243/274/2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 1 000 грн..

Крім того, до подання додано відповіді на запити від 11.04.2018 року до Пенсійного фонду України, до Державної фіскальної служби України про відсутність інформації щодо ОСОБА_2; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо прав власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження відносно ОСОБА_2, з якої вбачається, що 04.08.2017 року зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виданої 25.10.2012 року Словянським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у м. Донецьку; відповідь з територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 14.04.2018 року про те, що за ОСОБА_2 автомототранспорт не значиться; відповідь міськрайонного управління у Словянському районі та м. Словянську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.04.2018 року про те, що станом на 01.01.2013 року право власності або право користування на земельні ділянки за ОСОБА_2 не зареєстровано; акт державного виконавця від 14.06.2017 року про те, що за місцем мешкання боржника у м. Словянську, по вул. Бульварній , 8-а/41 майна, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу не виявлено; інформація про державну реєстрацію 16.01.2015 року припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Щодо квартири АДРЕСА_3 надано інформацію з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2018 року про те, що право власності на вказану квартиру зареєстроване 10.12.2004 року за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.11.2004 року Першою Словянською державною нотаріальною конторою та відповідь приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області на запит державного виконавця, до якої додано копії заяв, зареєстрованих нотаріусом 06 вересня 2013 року, від ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5, що помер 13 березня 2013 року та від ОСОБА_2 про прийняття спадщини смерті його батька ОСОБА_5, що помер 13 березня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця суд виходив із необхідності надання державним виконавцем доказів, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном та зазначив, що відсутні докази щодо отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом з визначеною часткою спадкового майна, тому вимоги державного виконавця не можуть бути задоволені, адже право користування ОСОБА_2 зазначеною квартирою та його волевиявлення щодо прийняття спадщини після смерті батька жодним чином не свідчить про володіння нею.

З вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 6 статті 48 вказаного Закону визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до частин 1,3,4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно із ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Частинами 1,2,5 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.(ч.ч.1,5 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відмова суду у задоволенні подання з підстав ненадання доказів отримання ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за законом з визначеною часткою спадкового майна є невірною, оскільки у разі наявності такого свідоцтва державний виконавець має право самостійно звернути стягнення на майно.

Саме у звязку з відсутністю реєстрації в установленому законом порядку права власності на нерухоме майно боржника частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Тому ухвала про відмову у задоволенні подання через не надання державним виконавцем доказів про отримання ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за законом з визначеною часткою спадкового майна підлягає скасуванню, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального прав та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вирішуючи питання про можливість задоволення подання державного виконавця колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із доданих до подання копій заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_6, вони, як спадкоємці першої черги, подали заяви, зареєстровані нотаріусом 06 вересня 2013 року, про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, що помер 13 березня 2013 року, отже, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Однак, оскільки ОСОБА_2 не являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 державний виконавець передчасно звернувся із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса державний виконавець у запиті №5763 від 24.02.2017 року просив надати інформацію про те, чи звертався ОСОБА_2 із заявою про оформлення спадщини до майна померлого ОСОБА_5 та у відповідь на вказаний запит нотаріус надала копії заяв про прийняття спадщини.

Інформація про те, чи видавались свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 у справі відсутня.

Оскільки ОСОБА_2 не єдиний, хто звернувся із заявою про прийняття спадщини, у разі відсутності свідоцтв про право на спадщину державний виконавець не позбавлений можливості звернутись до суду за визначенням частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами відповідно до ст. 443 ЦПК України. Вказаною нормою процесуального закону передбачено, що відповідне подання державного виконавця розглядається судом у десятиденний строк в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Такою заінтересованою особою, зокрема, є співвласник майна.

Подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку розглядається відповідно до ч.11 ст. 440 ЦПК України негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб. Тобто для задоволення такого подання боржник має бути одноособовим володільцем майна чи частки майна. Розгляд подання без визначення частки майна боржника порушує права іншого співволодільця майна, а саме ОСОБА_6.

З урахуванням викладеного підстав для задоволення клопотання державного виконавця немає.

Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ч.1 п.п.3,4, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні подання Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 червня 2018 року.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: І.О. Дундар

ОСОБА_8