_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/124/18
УХВАЛА

20.09.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оскільки її син ОСОБА_2 отримав кредити у АТ «Альфа Банк», ТОВ «Укркредит Фінанас», ТОВ «Споживчий центр», та на її адресу приходять повідомлення від кредиторів, тому вона просить накласти арешт на вказану квартиру до повного погашення ОСОБА_3 отриманих кредитів.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про накладення арешту на квартиру задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру не вбачається, що вона має намір звернутися до Київського районного суду м.Одеси з будь- якою позовною заявою, та що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, з наданої до суду довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 належить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1. 2/3 частки даної квартири належать заявниці, тобто вона вимагає накласти арешт на належне їй самій майно, право на яке ніким не оспорюється, що не відповідає принципам цивільного законодавства.

Керуючись ст. 149 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1, до повного погашення ОСОБА_3 отриманих кредитів -відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.