БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/4895/17
Провадження №2/200/792/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ОСОБА_2, розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.03.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за договором позики.

Вимоги позивача обґрунтовані наступним чином. 18.08.2015 року між сторонами укладено договір позики №1, на умовах якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 80 000 грн. зі строком користування до 18.10.2015 року включно. 31.08.2015 року між сторонами укладено договір позики №3, на умовах якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 25 153 грн. зі строком користування до 31.10.2015 року включно. До теперішнього часу відповідач грошові кошти за договорами позики не повернув, дій по виконанню свого зобовязання в добровільному порядку не вчиняє. На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позивачем на суму заборгованості нараховано відсотки за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ, заборгованість за відсотками за договором позики №1 склала 20 076,71 грн., за договором позики №3 6 115,29 грн., які позивач просить стягнути разом із сумами позики.

24.03.2017 року судом здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України щодо місця реєстрації відповідача та 11.04.2017 року отримано відповідь, згідно якої відповідач зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

Одночасно з цим, у договорах позики, укладених між сторонами, позичальником відповідачем по справі було зазначено адресою фактичного проживання наступну: м.Дніпро, вул.40 років Комсомолу, 63, що у Шевченківському районі м.Дніпра.

11.04.2017 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено судове засідання на 20.06.2017 року.

20.06.2017 року судове засідання відкладено у звязку з клопотанням представника відповідача до 18.07.2017 року.

18.07.2017 року справу знято з розгляду у звязку з знаходженням головуючого у відпустці.

18.07.2017 року до суду надійшла апеляційна скарга відповідача на ухвалу суду від 11.04.2017 року про відкриття провадження, яка обґрунтована прийняттям судом позову з порушенням правил територіальної підсудності.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2018 року апеляційну скаргу відповідача на ухвалу суду від 11.04.2018 року про відкриття провадження по справі відхилено.

15.12.2017 року набрав чинності новий Цивільно-процесуальний кодекс України, у звязку з чим, 18.01.2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали від 18.01.2018 року надіслано сторонам для подання заяв по суті справи, яку позивачем отримано 08.02.2018 року, а від відповідача 02.03.2018 року повернувся поштовий конверт з позначкою «за минуванням строку зберігання».

По спливу встановленого на подання відзиву строку, відповідач до суду відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.8 ст.178, ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено судом, 18.08.2015 року сторони по справі уклали в простій письмовій формі договір позики №1, за умовами якого позивач зобовязався передати відповідачу у строкове користування до 18.10.2015 року включно грошові кошти в сумі 80 000 грн., а відповідач зобовязався їх повернути до 18.10.2015 року включно.

Факт отримання грошових коштів в сумі 80 000 грн. відповідачем від позивача підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою.

31.08.2015 року сторони по справі уклали в простій письмовій формі договір позики №3, за умовами якого позивач зобовязався передати відповідачу у строкове користування до 31.10.2015 року включно грошові кошти в сумі 25153 грн., а відповідач зобовязався їх повернути до 31.10.2015 року включно.

Факт отримання грошових коштів в сумі 25153 грн. відповідачем від позивача підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою.

Відповідач, будучі обізнаний про розгляд справи судом, доказів на спростування вимог позивача суду не надав, отже не заперечив факт порушення прийнятих на себе за договорами позики зобовязань.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно із умовами договору та вимогами діючого законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (Постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 р. по справі № 6-63цс13).

Таким чином, за відсутності доказів виконання зобовязання з повернення позики відповідачем, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики №№1,3 підлягають до задоволення.

Перевіряючи розмір нарахованих позивачем відсотків, суд виходить з того, що відсотки у розмірі облікової ставки НБУ підлягали сплаті відповідачем через місяць після укладення кожного із договорів та по день подання позову позивачем.

Таким чином, розмір заборгованості за відсотками за договором позики №1 за період з 19.09.2015 року по 23.03.2017 року становить 21 818.76 грн., за договором позики №3 за період з 01.10.2015 року по 23.03.2017 року становить 6 657,74 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення заборгованості за відсотками за договором позики №1 20 076,71 грн., за договором позики №3 6 115,29 грн., в порядку ст.13 ЦПК України підлягають до стягнення саме ці суми, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1048, 1050 ЦК України, ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість за договором позики №1 від 18.08.2015 року в розмірі 80 000 грн. та заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 19.09.2015 року по 23.03.2017 року включно в розмірі 20 076,71 грн., а всього 100 076,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість за договором позики №3 від 31.08.2015 року в розмірі 25153 грн. та заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 01.10.2015 року по 23.03.2017 року включно в розмірі 6115,29 грн., а всього 31268,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (09353, Київська обл., с.Косівка, вул.Молодіжна, 4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (52002, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, м.Підгороднє, пров.ІІІ Дніпровський, 18, РНОКПП НОМЕР_1) на відшкодування судових витрат 1313,45 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова