Справа № 630/476/18
Провадження № 2-о/630/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи Золочівської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник посилається на те, що його мати ОСОБА_2 була особою похилого віку та тяжко хворіла, в звязку з чим він був вимушений забрати її до себе. До смерті 05 липня 2014 року ОСОБА_2 мешкала разом з сином та померла в його будинку. На теперішній час заявник не оформити свої права на спадщину після смерті матері, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт їх спільного проживання на час відкриття спадщини.

Заявник просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 05 липня 2014 року.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду справи до суду не зявилися.

Заявник заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши письмові докази приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що вбачається із свідоцтва про народження, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.5)

ОСОБА_2 померла 05 липня 2014 року, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.6).

Позивач зазначає, що він з 2012 доглядав за своєю мамою ОСОБА_2, яка тяжко хворіла, вони всі разом мешкали за адресою м. Люботин, вул. Камишувата,48. ОСОБА_2 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, але 12 червня 2012 року знята з реєстраційного обліку (а.с.9).

За повідомленням виконкому Люботинської міської ради ОСОБА_2 фактично мешкала на час своєї смеріт за адресою м. Люботин, вул. Камишувата,48, але на території Люботинської міської ради зареєстрована не була. (а.с.10,11)

В судовому засіданні свідок, яка не є зацікавленою особою, а є сусідкою заявника підтвердила, що ОСОБА_1 доглядав за хворою мамою ОСОБА_2, яка до часу смерті 05 липня 2014 року мешкала з сином в м. Люботин.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до постанови ЗолочіВської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, підтверджуючих місце проживання спадщини та факт прийняття спадщини (а.с.12).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Згідно з п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 293-294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до заінтересованої особи Золочівської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 станом на 05 липня 2014 року проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Камишувата,48.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 19 вересня 2018 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_3