233 № 233/2788/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 74832,87 грн. за кредитним договором б/н від 12.09.2007 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12 вересня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2018 року має заборгованість 74832,87 грн., яка складається з такого:

- 2137,02 грн. - заборгованість за кредитом;

- 64427,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4466,45 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 250,00 грн. фіксована частина, 3551,57 грн. процентна складова.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 41-42), в якому зробив заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 12 вересня 2007 між ним та позивачем було укладено Договір кредитування на суму 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку з відсотковою ставкою 36,0 % на рік з кінцевим терміном дії, який відповідає строку дії картки. Строк дії договору закінчився 30 вересня 2015 року. Кредитний ліміт збільшувався та станом на 2010 рік становив 2200,0 грн. У звязку з фінансовими складнощами, він погашав кредит не в повному обсязі, а тому виникла заборгованості за кредитом. Останній платіж було внесено ним в сумі 800,00 грн. 01 квітня 2014 року. Більше жодних платежів за кредитним договором він не здійснював. За таких обставин, позивач дізнався про наявність заборгованості за кредитом 01 травня 2014 року та з цього часу мав змогу подати відповідний позов до суду, тобто в рамках строку позовної давності до 01 травня 2017 року, а по штрафам до 01 травня 2015 року. Фактично позов подано та датовано 23 травня 2018 року, тобто з більш ніж річним пропуском строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Позивачем подано відповідь на відзив (а.с.54-56), в якій позивач зазначив, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, що вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) було збільшено до 50 років.

У звязку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявив бажання про оформлення на своє імя банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. У заяві погоджено вид кредитки Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; валюта гривна; сума кредитного ліміту 500,00 грн. (який може бути змінено); базова процента ставка 3 процентів на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 0%. Порядок погашення заборгованості: щомісячно платежами у розмірі 7% від заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення та згоди з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надав свою згоду на те, що дійсна заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с.8-16).

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.

14 листопада 2011 року ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію в ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку із чим підписав Анкету-заяву від 14.11.2011 року (а.с.84).

Згідно із кредитним договором б/н від 12.09.2007 року ОСОБА_1 отримав картку № 165438 зі строк дії до останнього дня 09.2015 року (а.с.82).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконав.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 12.09.2007 року (а.с.5-7) вбачається, що заборгованість за кредитом складає 2137,02 грн., заборгованість за процентами складає 64427,83 грн., заборгованість за пенею та комісією складає 4466,45 грн., заборгованість за судовими штрафами складає 3801,57 грн., що в сумі дорівнює 74832,87 грн.

Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку, а також виписки з карткового рахунку відповідача (а.с.33-36) суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 2137,02 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредитом у розмірі 2137,02 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що у відповідності до умов кредитного договору б/н від 12.09.2007 року відповідачу була надана кредитна картка № 165438 зі строк дії до останнього дня 09.2015 року (а.с.82). Позивач із вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту звернувся 31 травня 2018 року (а.с.83), тобто в межах строків, встановлених ст. 257 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитним коштами, суд прийшов до таких висновків.

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем за період з 23 жовтня 2007 року по 30 квітня 2018 року.

Проте, згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Довідки позивача, строк дії картки № 165438 зі строк дії до останнього дня 09.2015 року, тобто до 30.09.2015 року (а.с.82).

Нарахування процентів після закінчення строк дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Така позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі №444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами.

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2018 року слід відмовити.

Крім того, згідно із розрахунком заборгованості, а також письмових пояснень позивача, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою:

- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;

- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;

З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою:

- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 або 1 коефіцієнт процентної ставки (1 застосовується у разі належного виконання зобовязань, 2 підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;

- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M процентна ставка, 360/365кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів.

Однак, зазначена формула, запроваджена банком з 04.2014 року, суперечить умовам договору, а також ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються.

Крім того, позивачем не доведений факт повідомлення відповідача про запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів.

В звязку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, суд дійшов до висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули, яка діяла на час укладання договору та до 04.2014 року та виходячи із погодженої сторонами процентної ставки 3 процентів на місяць.

Отже, проценти за користування кредитом за період з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2015 року включно виходячи з базової процентної ставки 3 % на місяць повинні дорівнювати:

-з 01.04.2014 року по 30.09.2015 року 2137,02 грн. х 0,1% (36%/360 днів) х 547 днів прострочки = 129,64 грн.

До цієї суми слід додати проценти, нараховані до 01.04.2014 року у розмірі 76,38 грн.

Загальний розмір процентів за період з 23 жовтня 2007 року по 30 вересня 2015 року становить 129,64 грн. + 76,38 грн. = 206,02 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1ст. 261ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк сплати процентів встановлено щомісяця до 25 числа за попередній місяць, отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за процентами за період по 31 травня 2015 року пропущено, оскільки позивач звернувся до суду лише 31 травня 2018 року. Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялись, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява зроблена відповідачем у відзиві на позовну заяву. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині.

Отже, проценти за користування кредитом, в межах строку позовної давності за період з 31 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року включно виходячи з базової процентної ставки 36,00 % на рік повинні дорівнювати:

-з 31.05.2015 року по 30.09.2015 року 2137,02 грн. х 0,1% (36%/360 днів) х 122 дні прострочки = 261,08 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з 31.05.2015 року 30.09.2015 року у розмірі 261,08 грн.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, що вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) було збільшено до 50 років з огляду на те, що збільшення позовної давності потребувало дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, не має, що узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15 та в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №751/5977/17.

Суд також вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (штрафів) у розмірі 3801,57 грн., нарахованих при подачі позову, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 3801,57 грн. на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 12.09.2007 року.

Крім того, позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив яку суму з нарахованих 4466,45 грн. складає пеня, а яку комісія. Відсутність розрахунку та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4466,45 грн. слід також відмовити.

Таким чином, без врахування нарахованих комісії та пені, а також штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 12.09.2007 року становить 2398,10 грн., та складається з: 2137,02 грн. заборгованість за кредитом; 261,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 31.05.2015 року по 30.09.2015 року.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.09.2007 року у загальному розмірі 2398,10 грн.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 3,20%), присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 56,38 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ідентифікаційний код 14360570, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, до ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12 вересня 2007 року у розмірі 2398 (дві тисячі триста девяносто вісім) грн.10 коп., яка складається з такого:

- 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 02 коп. заборгованість за кредитом;

- 261 (двісті шістдесят одна) грн. 08 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 31.05.2015 року по 30.09.2015.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та комісії, а також судових штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570 на розрахунковий рахунок 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 56 (пятдесят шість) грн. 38 коп.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.В.Каліуш