Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 вересня 2018 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі секретаря Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 січня 2014 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - змінена назва на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою та бузумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_3, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05 жовтня 2017 року має заборгованість 61987 грн 45 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 січня 2014 року у розмірі 61 987 грн 45 коп, яка складається з: 3 599 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 51 233 грн 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 726 грн 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. - фіксована частина; 2 927 грн 97 коп. - процентна складова, а також стягнути судові витрати в розмірі 1762 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 39).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилась, хоча про дату час та місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки чи заяви про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

08 січня 2014 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, ОСОБА_3 складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с. 6), Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку (а.с. 6-31). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та позивачем ОСОБА_3, що підтверджується підписом у анкети-заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 січня 2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2, встановлено, що станом на 05 жовтня 2017 року загальний розмір заборгованості 61 987 грн 45 коп, яка складається з наступного: 3 599 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 51 233 грн 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 726 грн 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. - фіксована частина; 2 927 грн 97 коп. - процентна складова (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки, наданою банком встановлено, що між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 08 січня 2014 року, за яким було надано наступне кредитні картки: 145785, універсальна 55, - термін дії 01/18; 4469139, універсальна 55, термін дії 09/16 (а.с. 54).

З виписки з карткового рахунку 4148********9139 за період з 08 січня 2014 року по 05 жовтня 2017 року встановлено, що боржник ОСОБА_2 користувалась коштами кредитної картки, останній раз - 28 червня 2014 року (а.с. 55-56).

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме: виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

У даному випадку умови договору були визначені анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 08 січня 2014 року, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку (а.с. 6-31).

Зважаючи на те, що між сторонами 08 січня 2014 року був укладений договір про надання кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони ОСОБА_2 виконані не були, станом на 05 жовтня 2017 року розмір заборгованості становив 61 987 грн 45 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 4-5).

Боржник ОСОБА_2 останній раз користувалась кредитною карткою 28 червня 2014 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 55-56).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд приходить до висновку щодо відсутності подвійної відповідальності позичальника при одночасному стягненні пені та штрафу на підставі пунктів 1.1.5.21, 1.1.5.25 (а.с.17 зворот, 18) та 1.1.5.20, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг, оскільки застосування пені та штрафу передбачалося за різні види порушення умов договору, а тому це не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.

Разом із тим, слід зазначити, що банк звернувся з позовом до суду поза межами строку позовної давності, оскільки останній платіж за вказаним договором було проведено боржником 28 червня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 16 січня 2018 року, - тобто з пропуском трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Однак, відповідачем не подано до суду заяви про застосування позовної давності, тому відповідно до ст. 267 ЦК України суд не може самостійно застосувати позовну давність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати судового збору позивачем підтверджується платіжним дорученням №PROM7ВВRAR від 27 грудня 2017 року про сплату судового збору в сумі 1762 грн.

Ураховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1762 грн.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Керуючись ст. 525, 526, 527, 543, 549, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та ст. ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 09230, Київська область, м. Ржищів, вул. Лермонтова, 19) на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 січня 2014 року у розмірі 61 987 грн 45 коп, яка складається з наступного:

3 599 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом;

51 233 грн 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 726 грн 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією;

штрафи: 500 грн. - фіксована частина;

2927 грн 97 коп. - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 09230, Київська область, м. Ржищів, вул. Лермонтова, 19) на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя