№ 207/2857/16-ц
№ 2/207/131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих незаконним споживанням природного газу та стягнення заборгованості за спожитий газ,

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування уточнених позовних вимог в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_3 є власником будинку 47А по пров. Пільщиковському в м. Камянське Дніпропетровської області, відповідно довідки вулично-квартального комітету №1 Баглійського району м. Дніпродзержинська від 26.08.2016 року.

За адресою: пров. Пільщиковський, 47А, м. Камянське у ПАТ «Дніпропетровськгаз» для нарахування збитків відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_3, зареєстровано 2 особи. Опалювальна площа будинку складає 38,9м2, встановлені газові прилади: плита газова (ПГ-4-1шт.), ОВП - 1 шт.

03.09.2014 року за вказаною адресою було припинено газопостачання у звязку із наявністю самовільного підключення газових приладів до системи газопостачання без узгодження із спеціалізованим підприємством.

Згідно акту відвідування від 03.09.2014 року відповідачем було зроблено отвір в газопроводі, вкручено штуцер та приєднано гумовий шланг, який в свою чергу приєднаний до газових приладів.

Відповідно до п.2.1 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ України від 29 травня 2003 р. № 475 (далі - Порядок), у разі самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи, яке не може бути виявлене при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів та методів, розрахунок збитків здійснюється за Нормами з дня пуску газу на обєкт до дня виявлення самовільного підключення, але не більше трьох років з урахуванням кількості самовільно підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі та кількості проживаючих осіб.

Плата за газ, який відповідач самовільно використовував до моменту припинення газопостачання розраховувалась, згідно з п. 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року (надалі - Правила) тобто відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Під Нормами в цих нормативно-правових актах слід розуміти Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників (далі - Норми), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 619.

На підставі вказаної норми права, на особовому рахунку ОСОБА_3 було здійснено нарахування за три роки, з 03.09.2011 р. по 03.09.2014 р. в сумі 20089,20 грн.

Відповідно до п.6 Правил, газопостачання на обєкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі, зокрема, самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

15 грудня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був виданий судовий наказ № 207/5601/14-ц за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» про стягнення з ОСОБА_3 20089 гривень 20 копійок заборгованості за спожитий природний газ та 121 гривні 80 копійок судового збору.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.08.2015 року судовий наказ № 207/5601/14-ц від 15.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 20089 гривень 20 копійок заборгованості за спожитий природний газ та 121 гривні 80 копійок судового збору було скасовано.

На підставі зазначеного позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» 20089 грн. 20 коп. збитки, завдані позивачу в результаті самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи та судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі та пояснив, що в своїй позовній заяві позивач вказує на статтею 15 ЦК України, якою передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

В свою чергу Декларація Про державний суверенітет України (16 липня 1991 р.) проголосила: «Народ України має виключне право на володіння, користування і розпорядження національним багатством України». Земля, її надра, повітряний простір, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території Української РСР, природні ресурси її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, весь економічний і науково-технічний потенціал, що створений на території України,- були визнані власністю її народу, матеріальною основою суверенітету Республіки, які повинні використовуватися з метою забезпечення матеріальних і духовних потреб її громадян.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, «Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу згідно до закону». Однак ця конституційна норма була знехтувана у Земельному кодексі України 2001 р., в якому немає й згадки про Український народ як власника землі.

У статті 318 ЦК український народ названо суб'єктом права власності, а у статті 324 ЦК зазначено, що від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. До даної статті, на жаль, не були перенесені дуже вартісні положення Закону України «Про власність», у яких містився чіткий механізм здійснення українським народом свого природного права на власність.

Представник відповідача вважав, що позивач не надав суду жодного документа, який би підтверджував факт права власності на товар, а саме газ, при цьому позивач не маючи юридичного права намагається ввести в оману, як суд так і відповідача, заявляючи позов про стягнення збитків, завданих незаконним споживанням природного газу та стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.99 № 2246 (далі - Правила).

Відповідно до положень пункту 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 938 (далі - Типовий договір).

Положеннями пункту 30 Правил передбачено, що газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком.

Відповідно до Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ України від 29 травня 2003 р. № 475, споживач (населення) це фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень (далі - Порядок).

Вважав, що на даний час позовна заява Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що відповідач не є споживачем газопостачання у відповідності та в розумінні пункту 2.1 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ України від 29 травня 2003 р. № 475, так як не укладався ним договір відповідно до Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 938.

Таким чином, відсутність укладеного договору купівлі-продажу газу, обов'язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на газопостачальній організації, виключає можливість застосування до них положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Отже, законодавець визначає що відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу регулюються Правилами на підставі договору з газопостачання, що укладається між газопостачальними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу. Позивач ніяких документів, які підтверджують укладання між газопостачальним підприємством (позивачем) та фізичною особою - споживачем газу (відповідачем) до суду не надав.

Відповідно до п.п 2.1. п.2 Порядку - у разі самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи, яке не може бути виявлене при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів та методів, розрахунок збитків здійснюється за Нормами з дня пуску газу на об'єкт до дня виявлення самовільного підключення, але не більше трьох років з урахуванням кількості самовільно підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі та кількості проживаючих осіб.

Отже, законодавець визначає, що розрахунок збитків здійснюється за Нормами з дня пуску газу на об'єкт. При цьому позивач ніяких документів, які підтверджують день пуску газу на об'єкт за адресою: пров. Пільщиковський, 47А, м. Кам'янське, до суду не надав.

Оскільки доказів про те чи є відповідач споживачем газу відповідно до норм законодавства України, позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне: по-перше, чому позивачем - газопостачальним підприємством було порушено п.п.3.1. п. 3 Порядку, а саме - у разі виявлення газопостачальним або газорозподільним підприємством порушень Правил складається акт-претензія за формою згідно з додатком; по-друге, необґрунтованим є акт-відвідування від 03.09.2014 року, так як такий акт ніякими нормами законодавства не передбачений; по-третє, необґрунтованим є розрахунок збитків, завданих внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, позивачем в порушення ЦПК України, не надано належний розрахунок заборгованості відповідача за договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви. З цих же підстав не можна визнати належним доказом по справі дані щодо розміру заборгованості, які зазначені позивачем в його розрахунках.

Просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

На заперечення відповідача представник позивача додатково пояснив: щодо права власності позивача на газ, вартість якого ПАТ «Дніпропетровськгаз» просить стягнути з відповідача, то воно підтверджується копію договору № 14/2095/11 від 30.09.2011 року про купівлю-продаж природного газу між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськгаз» (Покупець), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у VI кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору; копією договору № 13-138-Н від 04.01.2013 року про купівлю-продаж природного газу (далі - Договір) між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» (Продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (Покупець), з урахуванням додаткової угоди № 2 від 31 грудня 2013 року, відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та законними, позов просив задовольнити.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки вуличного квартального комітету №1 Баглійського району м. Дніпродзержинська від 26.08.2016 року (ар.с.7), ОСОБА_4 є власником будинку № 47А по пров. Пільщиковському в м. Камянське Дніпропетровської області.

За адресою пров. Пільщіковський, 47А, м. Камянське у ПАТ «Дніпропетровськгаз» для нарахування збитків відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_3, зареєстровано 2 особи. Опалювальна площа будинку складає 38,9м2, встановлені газові прилади: плита газова (ПГ-4-1шт.), ОВП - 1 шт. (ар.с.6).

03.09.2014 року за вказаною адресою було припинено газопостачання у звязку із наявністю самовільного підключення газових приладів до системи газопостачання без узгодження із спеціалізованим підприємством (ар.с.8).

Згідно акту відвідування від 03.09.2014 року відповідачем було зроблено отвір в газопроводі, вкручено штуцер та приєднано гумовий шланг на хомутах, прокладено всередині стійки газопроводу, під землею та виходить в будинку, далі шланг приєднаний до газових приладів (ар.с.9). При цьому відповідачка підписала зазначений акт-відвідування без будь-яких заперечень чи зауважень.

Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246, Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.05.2003 № 475 (далі - Порядок).

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання.

З викладеного убачається, що підключення газопостачання можливе лише газорозподільним підприємством, а тому самовільно підключивши газові прилади до системи газопостачання без узгодження із спеціалізованим підприємством відповідач порушив Правила та завдав позивачеві збитки, порядок відшкодування яких врегульовано постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.05.2003 № 475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання».

В пункті 1.3 Порядку наведені, зокрема, такі порушення споживачем Правил, які тягнуть за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству: використання газу у разі самовільного підключення до системи газопостачання.

Відповідно до абз. 5 п. 2.1 р. 2 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ України від 29 травня 2003 р. № 475 (далі - Порядок) у разі самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи, яке не може бути виявлене при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів та методів, розрахунок збитків здійснюється за Нормами з дня пуску газу на об'єкт до дня виявлення самовільного підключення, але не більше трьох років з урахуванням кількості самовільно підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі та кількості проживаючих осіб.

Відповідно до п.6 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (надалі - Правила), газопостачання на обєкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі, зокрема, самовільного використання газу споживачем, зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо.

03.09.2014 року газопостачання за адресою: пров. Пільщіковський, будинок № 47А у м. Камянське було припинено на підставі п. 6 Правил, про що складено акт про припинення газопостачання № 6 від 03.09.2014 року (ар.с.8).

Плата за газ, який відповідач самовільно використовував до моменту припинення газопостачання розраховувалась, згідно з п. 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року тобто відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Під Нормами в цих нормативно-правових актах слід розуміти Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників (далі - Норми), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 619.

На підставі вказаної норми права, на особовому рахунку ОСОБА_3 було здійснено нарахування за три роки, з 03.09.2011 р. по 02.09.2014 р. в сумі 20089,20 грн. (ар.с.5-6).

Детальний розрахунок зазначених нарахувань було надано представником позивача суду (ар.с.35), який проведений у чіткій відповідності до зазначених правових норм.

Суд визнає вказаний Розрахунок збитків достовірним та правильним, оскільки він здійснений відповідно до вимог Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання та Норм споживання за якими здійснюється розрахунок завданих збитків, затверджених Постановою КМ України № 619 від 08.06.1996 року, а також не спростований відповідачем, а тому приймає його до уваги як належний і допустимий доказ в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, який підтверджує факт наявності збитків та їх розмір.

Стосовно посилань представника відповідача що газ, який постачався населенню для споживання, є власністю народу України, то взагалі є незрозумілим, яким чином представника відповідача це встановив.

Право власності позивача на газ, вартість якого ПАТ «Дніпропетровськгаз» просить стягнути з відповідача підтверджується копією договору № 14/2095/11 від 30.09.2011 року про купівлю-продаж природного газу між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськгаз» (Покупець), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у VI кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (ар.с.70-71), копією договору № 13-138-Н від 04.01.2013 року про купівлю-продаж природного газу (далі - Договір) між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» (Продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (Покупець) (ар.с.72), з урахуванням додаткової угоди № 2 від 31 грудня 2013 року, відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору (ар.с.74).

Щодо безпідставності нарахування збитків ОСОБА_5 у звязку з відсутністю договірних відносин між Позивачем та Відповідачем, то слід зазначити, що у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, зазначено: «Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така правова позиція також висловлена в Постанові Верховного Суду України від № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року, а відповідно до ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також суд зазначає, що ніяких договірних відносин між Позивачем та Відповідачем в частині постачання природного газу не могло бути, оскільки обєкт відповідача, розташований за адресою: пров. Пільщиковський, 47А, м. Камянське взагалі не був газифікований, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (ар.с.42).

Окрім цього, взагалі є незрозумілим у звязку з чим у запереченнях представником позивача наведені посилання на ст.1212, 1213 ЦК України, оскільки в позовній заяві позивач взагалі не посилається на зазначені норми права, як на підставу для задоволення позовних вимог.

Щодо неможливості нарахування збитків у звязку з відсутністю газифікації обєкту позивачки то згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Ст. 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ України від 29 травня 2003 р. № 475 (далі - Порядок) визначено механізм відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання.

Порушення відповідачкою Правил шляхом використання газу внаслідок самовільного підключення до системи газопостачання та отримання нею газу з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, про що зазначено в акті-відвідування від 03.09.2014 року, як і звичайним споживачем, підключеним в установленому порядку до системи газопостачання, тягне за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству (п. 1.3 р. 1 Порядку).

Тож норма абз. 5 п. 2.1 р. 2 Порядку підлягає застосуванню у випадку з відповідачкою і наявність слів «з дня пуску газу на обєкт» не може бути підставою для звільнення її від відповідальності. Оскільки неможливо встановити, коли саме ОСОБА_3 було здійснено самовільне підключення до системи газопостачання, в даному випадку було застосовано другу частину санкції зазначеної норми, а саме: «але не більше трьох років».

Згідно з п. 3.1 розділу 3 Порядку, у разі виявлення газопостачальним або газорозподільним підприємством порушень Правил складається акт-претензія за формою згідно з додатком. Акт-претензія складається за участю споживача та представника газопостачального або газорозподільного підприємства і скріплюється їх підписами. Акт-претензія складається у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача від підписання акту він підписується представниками газопостачального або газорозподільного підприємства у кількості не менше трьох осіб та робиться відмітка в ньому про відмову споживача від підпису. Дана вимога позивачем була виконана і 03.09.2014 року представниками позивача було складено акт-претензію у відповідності до п. 3.1 розділу 3 Порядку (ар.с.74). Згідно акту-претензії від 03.09.2014 року відповідачем було зроблено отвір в газопроводі, вкручено штуцер та приєднано гумовий шланг, який йшов всередині стійки газопроводу, під землею до будинку та приєднаний до газових приладів.

Окрім цього щодо акту-претензії від 03.09.2014 року варто зауважити, що його було надано суду, оскільки представником відповідача було висловлено сумнів щодо ніби-то порушення позивачем п.п 3.1. п.3 Порядку. Керуючись ч. 3 ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року), якою передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак, при цьому бажання відповідача щодо вилучення даного акту-претензії як доказу, з посиланням на ст. 59 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року), не обґрунтовано, оскільки не зазначено, з порушенням порядку, встановленого яким саме законом, було одержано акт претензію. ПАТ «Дніпропетровськгаз» не одержував даний документ із сторонніх джерел, його було складено працівниками самого підприємства, а тому й будь-якого порушення щодо його отримання не може бути апріорі.

Також є незрозумілим у чому полягає необґрунтованість складання акту-відвідування від 03.09.2014року, так як форму акта-відвідування від 03.09.2014 року визначено в додатках (додаток 9 - як і зазначено у верхньому правому куті акту) до Порядку ведення обліку природного газу всіх категорій споживачів, затвердженого наказом ПАТ «Дніпропетровськгаз» №219 від 01.10.2013 року (ар.с.75-76). При цьому відповідачка підписала зазначений акт-відвідування без будь-яких заперечень чи зауважень.

Відносно твердження представника відповідача про необхідність надати якісь документи, які б підтверджували, що «позивач зазнав «реальну шкоду» слід звернути увагу на наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Абзацем 3 п. 30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року, прямо передбачено те, що: газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу цих Правил (далі - Порядок).

Постановою НКРЕ № 420 від 03.04.2014 р. (набрала чинності 18.04.2014 року) «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» затверджено з 01.05.2014 р. роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, зокрема, для населення, обсяг споживання природного газу якими не перевищує 2500 м3 на рік за відсутності газових лічильників та складає 1,197 грн. за 1 м3 газу.

Застосування саме такої ціни визначено абз. 3 п. 10 Правил, відповідно до якого у разі нового підключення внутрішньобудинкової системи газопостачання споживача до газорозподільної мережі або зміни власника об'єкта споживача у поточному році застосовуються роздрібні ціни, що затверджені НКРЕ і диференційовані залежно від річного обсягу споживання, який не перевищує 2500 куб. метрів, за винятком споживачів, які проживають у багатоквартирних будинках та використовують природний газ для приготування їжі та/або підігріву води.

Згідно з п. 3.7. Порядку розрахунок збитків у всіх випадках здійснюється за цінами на газ для населення, що діяли на момент виявлення порушення.

На підставі зазначених норм законодавства й було здійснено нарахування, яке позивач просить стягнути з відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та законними.

Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст. 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Зокрема, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, ст. 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих незаконним споживанням природного газу та стягнення заборгованості за спожитий газ задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» збитки, завдані ПАТ «Дніпропетровськгаз» в результаті самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи в сумі 20089 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко