Справа № 739/776/18
Номер провадження 2/739/300/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Худорба Р.Г.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 17.12.1995 року померла її матір ОСОБА_2. Після смерті матері відкрилась спадщина, яку належним чином прийняв чоловік померлої ОСОБА_3, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. 20.04.1998 року помер батько позивачки ОСОБА_3. Позивач ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину батька, до складу якої входить також спадщина матері, шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено в звязку з видачею правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця, що унеможливлює оформлення спадщини позивачем.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Шептаківської сільської ради у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі.
Представник Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне.
17.12.1995 року, померла ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть від 21.12.1995 р. серії І-ЕЛ № 303126 (а.с.5).
На імя ОСОБА_2 на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 264 від 27.08.2002 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №006465 (а.с.8).
Згідно повідомлення Держгеокадастру у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСХП «ім. Мічуріна» , що видавалось Новгород-Сіверською РДА №362 від 07.10.1996 року, відсутній запис на імя ОСОБА_2. Та до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, який входить додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії І-ЧН №000109 від 30.08.1995 року ОСОБА_2 була включена та на її імя видавався державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №006465 від 31.03.2003 року площею 5,66 га на території Шептаківської сільської ради (а.с.21).
Згідно свідоцтва про одруження серії ЯТ № 174011 від 23.01.1954 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною (а.с.4)
Згідно довідки Шептаківської сільської ради № 132/03-22 від 07.02.2017 року ОСОБА_2, яка померла 17.12.1995 року, на день смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_3 (а.с.7) Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина ОСОБА_2 перейшла до її чоловіка ОСОБА_3.
Вже після смерті ОСОБА_2 на її імя на підставі розпорядження №264 від 27.08.2002 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №006465 від 31.03.2003 року площею 5,66 га на території Шептаківської сільської ради (а.с.8). 20.04.1998 року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть від 21.04.1998 р. серії І-ЕЛ № 036092 (а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про народження, позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.4). Позивачка ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину свого батька, що підтверджується довідкою Шептаківської сільської ради №133/03-22 від 07.02.2017 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом та повідомленням Семенівської районної державної нотаріальної контори №116/01-16 від 20.11.2017 року ( а.с. 6,7,11).
Проте, як вбачається з повідомлення Семенівської районної державної нотаріальної контори, видати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої 17.12.1995 року ОСОБА_2 неможливо, оскільки предявлений заявником ОСОБА_6 акт на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЧН №006465 від 31.03.2003 року на імя спадкодавця виданий після її смерті (а.с.11). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно.
Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя ОСОБА_2 після її смерті, державного акту на право приватної власності на землю була здійснена в порушення норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, видані на імя ОСОБА_2. Як вбачається з повідомлення Держгеокадастру у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСХП «ім. Мічуріна», що видавалось Новгород-Сіверською РДА №362 від 07.10.1996 року, відсутній запис на імя ОСОБА_2 (а.с. 10). Проте, як вбачається з Додатку 1 до Державного акту І-ЧН №000109 на право колективної власності на землю КСГП ім. Мічуріна с. Шептаки, від 30.08.1995 року - ОСОБА_2 була включена до списку громадян членів КСГП ім. Мічуріна с. Шептаки, які мали право на земельну частку (пай) (а.с.9-10). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року №899-IV (далі Закон України №899IV) право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.
Частиною першою статті 2 Закону України №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно розяснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у виападку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивач ОСОБА_1 набула у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який в свою чергу набув в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_2, право на земельні частку (пай), однак у звязку з відсутністю документа, якій посвідчує дане право, позивач ОСОБА_1 не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 9, 10, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити повністю.
Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №006465, виданий на імя ОСОБА_2 від 31.03.2003 року на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області № 264 від 27.08.2002 року на земельну ділянку площею 5,66 (пять цілих шістдесят шість сотих) гектари.
Визнати право на земельну частку (пай) розміром 6,83 га в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСГП «ім.Мічуріна», розташованих на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало ОСОБА_2, яка померла 17.12.1995 року за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.О.Кочура