Справа №: 343/570/18
Провадження №: 2/0343/319/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 26 652,84 грн., що становить половину витрат, понесених нею на лікування та розвиток їх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягувати в подальшому з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000,00 грн., а також стягнути з нього судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.10.2014 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Дочка ОСОБА_7 та сини ОСОБА_8 і ОСОБА_6 постійно хворіють та потребують тривалого лікування, аліментів, які сплачує відповідач не вистачає для належного обстеження і лікування їх неповнолітніх дітей. Так, дочка ОСОБА_7 знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері з 14.10.2014 року з діагнозом: легка розумова відсталість, є дитиною з інвалідністю. Для таких дітей необхідні щоденні розвиваючі заняття, періодичні консультації дефектолога, психолога і виконання отриманих рекомендацій, відвідування дитячого саду, шкільні заняття. На даний час ОСОБА_4 навчається у 8 класі ОСОБА_10 ступенів у смт. Новий Яричів за спеціальною програмою загальноосвітньої школи для дітей із легкою розумовою відсталістю. Крім розвиваючих занять, ОСОБА_4 часто проходить стаціонарне лікування, яке є тривалим та дорогим. Дочці кожного місяця потрібно проходити курсову терапію, до якої входить приймання неотропів, заспокійливих та полівітамінів, також проходити лабораторні обстеження. ОСОБА_7 було проведено стоматологічне лікування, вартість якого становить 21 850,00 грн. Таким чином, понесені нею витрати на лікування дочки ОСОБА_7 становлять 23 505,00 грн. Син ОСОБА_8 має значні проблеми із зором з 2009 року, дитині встановлено діагноз: складний гіперметропічний астигматизм обох очей. В звязку з даним захворюванням дитина постійно лікується стаціонарно та потребує амбулаторного лікування, часто проходить обстеження для контролю та запобігання погіршення стану зору. ОСОБА_11 проходить ортоптичне лікування. Загальна вартість витрачених нею коштів на лікування сина ОСОБА_8 становить 1150,00 грн. Син ОСОБА_9 хворіє на алергічний риніт та бронхіальну астму атопічної форми, інтермінуючий перебіг. Найголовнішим проявом хвороби вважаються напади задухи, в звязку з чим син часто лікувався в обласній дитячі лікарні м.Львова. ОСОБА_8 перебуває на диспансерному спостереженні в Новояричівській поліклініці і потребує постійного амбулаторного та санаторно-курортного лікування. ОСОБА_12 відвідує школу, спілкується з дітьми, гуляє на вулиці, він є не захищеним від захворювань, які можуть спровокувати алергічний риніт та астматичний напад, тому він проходить лабораторні обстеження, вимушений приймати препарати для запобігання ймовірності захворіти на ГРВІ, алергічний риніт. Загальна сума коштів, витрачених нею на ліки для сина ОСОБА_9 становить 2290,80 грн., а також лабораторні дослідження 430,00 грн. За рекомендацією лікаря, ОСОБА_12 потребує курортно-санаторного лікування в умовах сухого клімату. Тому вона для покращення здоровя сина, маючи намір відвідати курорти за кордоном, оплатила внесок в розмірі 400,00 грн. за оформлення паспорту громадянина України для виїзду дитини за кордон, а також 557,32 грн. за оформлення та обмін паспорту громадянина України для виїзду закордон. Значні кошти вона витратила на придбання для дітей одягу та взуття, що становить 5129,00 грн. Крім того, вона придбала для дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 мобільні телефони, витративши при цьому 7154, 07 грн. Значну частину коштів вона витрачає на оплату комунальних послуг, а саме: електроенергію, газопостачання та вивіз сміття. Так, послуги з газопостачання за період часу з грудня 2016 року по лютий 2018 року становлять 9331,60 грн., за електроенергію в період часу з грудня 2016 року по лютий 2018 року 1237,89 грн., за вивіз сміття з січня 2016 року по грудень 2017 року 360,00 грн. Разом з тим, витрати за інтернет становлять 260,00 грн. Загальна вартість оплачених нею комунальних послуг становить 11 189,00 грн. Вважає, що відповідач зобовязаний приймати участь у витратах, повязаних з лікуванням та розвиток неповнолітніх дітей в розмірі половини вартості понесених нею витрат. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно допомогти, однак відповідач відмовляється, вказуючи на те, що вона отримує аліменти і цього, на думку відповідача, більш ніж достатньо. Відповідач працює в ОСОБА_13, де отримає високу заробітну плату, тому має можливість допомагати дітям матеріально у їх лікуванні. Вважає, що відповідач має можливість і повинен відшкодувати їй половину понесених додаткових витрат, в звязку з чим звернулася в суд з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2017 року по справі за № 343/2447/16-ц та виконавчого листа була винесена постанова відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час жодної заборгованості по сплаті аліментів немає. При рівноцінному матеріальному забезпеченні матірю дітей, розмір щомісячного утримання останніх складав би по 2000,00 грн. на утримання дитини і такий розмір є достатнім для нормального повноцінного забезпечення прав та розвитку дітей. Незважаючи на те, що він з позивачкою перебуває в неприязних стосунках, він сплачує аліменти відповідно до рішення суду, не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню неповнолітніх дітей. З лютого 2018 року за власним бажанням збільшив суму аліментів, тобто кожного місяця доплачує ще 500,00 грн. Крім того, надає додаткову матеріальну допомогу, купляє одяг для дітей та продукти харчування. З урахуванням вимог ст. 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), вважає, що купівля дороговартісних мобільних телефонів дітям з ініціативи позивачки та без погодження з ним, не входить до таких обставин, як особливі. Наявність таких телефонів та захисного скла, про що зазначено в позовній заяві, жодним чином не повязано з розвитком здібностей дитини. Крім того, оплата за послуги газопостачання, водопостачання, вивіз сміття, за послуги інтернету не віднесено до категорії додаткових витрат на дитину, оскільки вони не можуть вважатися особливими обставинами. Що стосується витрат на придбання ліків, то позивачкою до позовної заяви додано лише численні квитанції з назвами ліків і їх вартістю, однак відсутні виписки з історії хвороби або медичної картки з назвами медичних препаратів, які були використані при проведенні курсу лікування або рекомендовані лікарем з метою продовження лікування. Щодо стоматологічного лікування зубів дочки ОСОБА_7 та посилання на «вставлення брекетів» за 10 000,00 грн., то позивачкою до матеріалів справи не долучені докази, крім попереднього плану лікування, що вона понесла витрати за послуги стоматолога в розмірі 23 505,00 грн. Жодного разу він не відмовляв позивачці у фінансовій підтримці для покращення здоровя дітей, які хворіють, проте він не має змоги переконатися у достовірності та правдивості слів позивачки, оскільки остання обмежила його спілкування з дітьми. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, а також на те, що позовна заява не містить ні викладу, ні доказів особливих обставин, з якими законодавство повязує правові наслідки у вигляді покладання на батьків додаткових витрат на дитину, вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити, стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 26 652,84 грн., що становить половину витрат, понесених нею на лікування та розвиток їх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягувати в подальшому з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000,00 грн., а також стягнути з нього судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Як вбачається з п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 жовтня 2014 року згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 11).

Про те, що від даного шлюбу в них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, свідчать свідоцтва про їх народження серії 1-НМ № 178011 від 21.03.2003 року, серії 1-НМ № 208053 від 02.07.2004 року та серії 1-НМ № 088343 від 01.03.2008 року, видані виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 14-16).

Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2017 року (а.с. 12-13), з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, стягнення аліментів розпочато з 30.12.2016 року.

Судом встановлено, що після винесення вищевказаного рішення позивачкою понесено додаткові витрати на лікування дітей, що викликані особливими обставинами - їх хворобами.

Так, згідно з висновком ЛКК № 13 від 30.01.2017 року, виданим Львівським обласним дитячим психоневрологічним диспансером (а.с. 19), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спостерігається у даному закладі від 14.10.2014 року та є дитиною інвалідом.

Епікриз-виписки з історії хвороби № 995 та № 33, видані стаціонарним відділенням Обласного дитячого психоневрологічного диспансеру (а.с. 20-21), підтверджують, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає розумовою відсталістю та потребує спостереження психіатра.

Згідно наданих позивачкою квитанцій, товарних чеків та рахунку (а.с. 25-28), остання витратила на лікування дочки ОСОБА_7 1 615,39 грн. на медичні послуги та медпрепарати.

Як вбачається з довідки від 09.02.2018 року, виданої Новояричівською поліклінікою Камянко-Бузького району Львівської області (а.с. 29), ОСОБА_5 дійсно хворіє з 2009 року складним гіперметропічним астигматизмом обох очей та потребує амбулаторного лікування.

Відповідно до розрахункових квитанцій № 470973 та № 470974 (а.с. 30-31), вартість діагностики зору ОСОБА_5 та ортоптичного плеоптичного лікування становить 1150,00 грн.

З витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 2185, виданого Львівською обласною дитячою клінічною лікарнею «Охматдит» (а.с. 32), вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, хворіє бронхіальною астмою атопічної форми, інтермітуючий перебіг, а також алергічним ринітом.

Даний факт також підтверджується довідкою від 09.02.2018 року, виданою Новояричівською поліклінікою Камянко-Бузького району Львівської області (а.с. 33), де зазначено, що він потребує постійного амбулаторного та санаторно-курортного лікування.

Як вбачається з наданих позивачкою товарних чеків та замовлень (а.с. 34-38), остання витратила на лікування сина ОСОБА_9 3038,82 грн. на медичні послуги та медпрепарати.

За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею додаткових витрат на лікування неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що викликані особливими обставинами - їх хворобами, загальна сума яких становить 5804,21 грн.

Вирішуючи даний спір, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 07.12.2006 року в справі «Хант проти України» зазначив, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Визначаючи розмір додаткових витрат на дитину, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність в сторін по справі інших неповнолітніх дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема те, що відповідач сплачує на користь позивачки аліменти в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2014 року, що підтверджується довідкою № 14744, виданою Сихівським відділом ДВС м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області 02.05.2018 року (а.с. 71).

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с. 85-86), останні стверджують, що позивач ОСОБА_3 тривалий час працює в ОСОБА_13, де отримує високий дохід, а зароблені кошти витрачає на власні потреби.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки половину понесених нею додаткових витрат на лікування їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що становить 2 902,11 грн., оскільки обов'язок по утриманню дітей покладений на обох батьків.

Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на придбання одягу, взуття, мобільних телефонів та оплати комунальних послуг не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати, викликані особливими обставинами, до яких, зокрема відносяться витрати, пов»язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За таких обставин, суд не приймає до уваги надані позивачкою квитанції та чеки (а.с 39-50) на підтвердження додаткових витрат, пов'язаних з купівлею одягу, взуття, мобільних телефонів та оплатою комунальних послуг, за своїм змістом не є додатковими витратами на дитину, обов'язок по сплаті яких встановлений ст. 185 СК України, оскільки такі витрати стосуються щоденного утримання дитини, яке не викликано особливими обставинами. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

ОСОБА_11 не підлягає стягненню сума коштів, зазначена в попередньому плані лікування ОСОБА_3 Віторії, що долучений до справи позивачкою (а.с. 24), оскільки ці витрати жодними належними доказами та допустимими не підтверджено.

Вирішуючи позов в частині стягнення в подальшому з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, суд приходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні цієї вимоги, оскільки згідно з ч.1 ст 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, тобто суд вирішує спір про поновлення вже порушеного права і не вправі вирішувати питання щодо поновлення прав, які можливо будуть порушені в майбутньому. У відношенні до вимог про стягнення додаткових витрат на дитину це означає, що такі витрати повинні бути фактично понесеними або передбачуваними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення і на її користь з відповідача слід стягнути половину понесених нею додаткових витрат на лікування їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2 902,11 грн., відмовивши в решті позову в звязку з безпідставністю позовних вимог.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 259,263-265,281,282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2902,11 (дві тисячі девятсот дві гривні та 11 копійок) відшкодування понесених нею додаткових витрат на лікування їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, 3000,00 грн. відшкодування витрат за надання їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_1 згідно його квитанції від 15.02.2018 року та стягнути нього в дохід держави 704,80 грн. судового збору, відмовивши в решті позову в зв»язку з безпідставністю вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 80463, Львівська область Камянко-Бузький район с.Старий Яричів вул. Л.Українки, 3, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії СЕ номер: 200289, виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 11.03.2003 року.

Відповідач: ОСОБА_16, що проживає за адресою: 79000, м.Львів вул. Червоної Калини, 108/39, ІПН: НОМЕР_2.

Суддя: