АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 2-5171/11 Головуючий в І інстанції: Наборозняк М.І.
апеляційне провадження № 22-ц/796/4558/2018 Доповідач- Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову Товариство зазначало, що 28 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кошти в розмірі 17 925 доларів США.

В цей же день, 28 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

В подальшому, ЗАТ «ОТП Банк» було перейменовано в ПАТ «ОТП «Банк», а 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено договір, відповідно до якого Банк уступив Товариству право вимоги до відповідачів з приводу виконання останніми зобов'язань за кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 10 червня 2011 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 22 27,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2011 року еквівалентно 177 552,90 грн., позивач просив задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства вказану суму коштів.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 22 27,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2011 року еквівалентно 177 552,90 грн., а також судові витрати: судовий збір в розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього судових витрат в сумі 1820 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_6, про перегляд вказаного заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача та відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, в поданих заявах просили розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 28 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, на підставі якого остання отримала кошти в розмірі 17 925 доларів США зі сплатою 5,99% з кінцевим терміном повернення - 28 серпня 2023 року. Повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів.

В цей же день, 28 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

26 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до кредитного договору №ML-008/241/2008 від 28 серпня 2009 року(а.с.21 т.2).

23 лютого 2009 року та 26 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори до договору поруки №SR-008/241/2008 від 28 серпня 2009 року (а.с.160-161 т.1).

В подальшому, ЗАТ «ОТП Банк» було перейменовано в ПАТ «ОТП «Банк», а 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено договір, відповідно до якого Банк уступив Товариству право вимоги до відповідачів з приводу виконання останніми зобов'язань за кредитним договором.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачів за кредитним договором станом на 10.06.2011 р., ОСОБА_3 з лютого 2009 р. припинила сплачувати платежі з погашення тіла кредиту та не сплачувала заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 26.06.2009 р. по 10.06.2011 р.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно із умовами кредитного договору, ОСОБА_3 зобов'язувалась повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у визначеному розмірі.

Зі змісту договору поруки встановлено, що відповідальність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є солідарною, а у випадку невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (п. 1.1, п.1.2 договору поруки).

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року № 6-1455цс 17, в якій були встановлені подібні правовідносини, зі змістом якої погодився й Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 61-4560св18.

З матеріалів справи слідує, що відповідачка ОСОБА_8 здійснила свій останній платіж в погашення суми кредиту в січні 2009 року, а з даним позовом до суду Товариство звернулося 01 серпня 2011 року.

Отже, враховуючи положення ч.4 ст. 559 ЦК України слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя з моменту пред'явлення позову і до збігу шестимісячного строку.

За наведених вище підстав в частині щомісячних зобов'язань по кожному з платежів щодо повернення грошових коштів за період, який виник до 01 лютого 2011 року, тобто понад шість місяців з дати звернення до суду з позовом, з ОСОБА_2, як з поручителя, не підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, оскільки в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України в цій частині порука є припиненою кредитну заборгованість за цей період повинна погасити відповідачка ОСОБА_8

Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок якщо інше не передбачено цим договором.

Згідно з графіком платежів до кредитного договору, розмір щомісячного платежу, який підлягав до сплати 25 числа кожного календарного місяця кредитування, визначено в сумі 247, 05 дол. США., а графіком платежів за додатковою угодою до кредитного договору, розмір щомісячного платежу встановлений в сумі 275,23 дол. США

За таких обставин, та виходячи з розрахунку заборгованості по кредиту та графіку платежів, з поручителя ОСОБА_2 не підлягає стягненню заборгованість за кредитом за період з січня 2009 року по 01 лютого 2011 року у сумі 3 872, 65 доларів США, що по курсу НБУ становить 30 872, 65 грн., що складається із: заборгованості по кредиту в сумі 840,13 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 698,78 грн., відсотків за користування кредитом -3 032,28 доларів США, що по курсу НБУ становить 24 177 грн..91 коп., а також пеня в сумі 46 686,48 грн., яку належить стягнути з боржника ОСОБА_8

Решта сума заборгованості за кредитним договором за період з 02лютого 2011 р. по 10.06.2011 р. з урахуванням вимог щодо достроково погашення кредиту підлягає стягненню солідарно відповідачів, яка становить 18 402, 21 доларів США, що за курсом НБУ відповідає 146 730, 21 грн. й складається із: заборгованості за кредитом в сумі 16 959,87 доларів США, що по курсу НБУ складає 135 229, 52 грн., відсотків за користування кредитом -1 442,34 долари США, що по курсу НБУ становить 16 951,90 грн., а також пеню в сумі 31 983,18 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, стягнення на користь позивача солідарно із обох відповідачів суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 402, 21 доларів США , що за курсом НБУ становить 146 730, 21 грн., й пені в сумі 31 983,18 грн., та про стягнення із ОСОБА_3 на користь Товариства заборгованості за кредитним договором в сумі 3 872, 65 доларів США, що по курсу НБУ становить 30 872, 65 грн., та пені в сумі 46 686,48 грн.

Доводи апеляційної скарги про припинення поруки у зв'язку із збільшення без згоди поручителя обсягу його відповідальності внаслідок укладення додаткової угоди до кредитного договору, не заслуговують на увагу.

Кредитним договором ML-008/241/2008/ від 28 серпня 2008 року визначено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99% та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строк дії депозитного договору).

Також, в пунктах 1.4.1.5.1. та 1.4.1.5.2. договору сторони погодили, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, встановлених п.п.2.3.6., 2.3.7. цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток ( в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4% відсотки річних, у порядку передбаченому цим договором.

Підвищення процентної ставки, передбачене п.п.1.4.1.5.1 цього договору, буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.1 цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6,2.3.7 цього договору.

Враховуючи те, що відповідачі порушували взяті на себе зобов'язання, а тому Банком обґрунтовано було здійснено нарахування на прострочену суму заборгованості підвищену проценту ставку.

Додатковим договором №2 до Кредитного договору від 26.06.2009р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, було збільшено розмір щомісячних платежів з 258,92 грн. до 275, 23 грн.

Разом з тим, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додаткові договори поруки від 23 лютого 2009 року та від 26 червня 2009 року, якими пункти 2.2.1 доповнено п.2.2 договору поруки «В разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору». Вказані правочини були підписані відповідачем ОСОБА_2 і в судовому порядку недійсними не визнавалась. Отже, ОСОБА_2 надав згоду на збільшення обсягу відповідальності, забезпечивши зобов'язання боржника щодо подальшої зміни розміру зобов'язань за кредитним договором, тому порука з цих підстав не може бути припинена.

Згідно з роз'ясненнями, викладеним в п. 36 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції стягнув з відповідачів в солідарному порядку судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., в зв'язку з чим рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат: по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на оплату ІТЗ судового розгляду справи з кожного.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у АДРЕСА_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає у АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (м.Київ, вул.Фізкультури, 28Д, ) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 402, 21 доларів США, що за курсом НБУ становить 146 730, 21 грн., та пеню в сумі 31 983,18 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 16 959,87 доларів США, що по курсу НБУ складає 135 229, 52 грн., відсотків за користування кредитом 1 442,34 долари США, що по курсу НБУ становить 16 951,90 грн., пені в сумі 31 983,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у АДРЕСА_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (м.Київ, вул.Фізкультури, 28Д () заборгованість за кредитним договором в сумі 3 872, 65 доларів США, що по курсу НБУ становить 30 872, 65 грн. та пеню в сумі 46 686,48 грн., що складається із: заборгованості по кредиту в сумі 840,13 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 698,78 грн., відсотків за користування кредитом 3 032,28 доларів США, що по курсу НБУ становить 24 177 грн..91 коп., пені в сумі 46 686,48 грн.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на оплату ІТЗ судового розгляду справи з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2018 р.

Головуючий:

Судді: