Справа № 128/1889/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала померлому, як члену колгоспного двору, який станом на 15.04.1991 року не втратив право на майно двору.

Крім цього, до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 1,8304 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Лаврівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2.

11 вересня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право в рівних долях своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 була його дружина - ОСОБА_5, яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 прийняли: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_5 в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала померлій, як члену колгоспного двору, який станом на 15.04.1991 року не втратив право на майно двору.

11 вересня 2007 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право в рівних долях своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 немає.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 прийняли: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що в даний час між ними: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 укладено письмовий договір поділу спадкового майна від 18 травня 2018 року.

В порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна вони погодилися, щоб в порядку поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 1,8304 гектарів. А відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від ного відповідну компенсацію за свою частку у спадковому майні після смерті батьків і претензій до нього не мають.

Однак, оформити спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 за заповітом, діти померлих, в нотаріальній конторі не мають можливості, так як спадковий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, тому дане майно не може бути включено до договору поділу спадкового майна в нотаріальній конторі, так як за життя не визначені частки у праві власності спадкодавців.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 174, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4, та право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 175, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5, а також в порядку поділу спадкового майна, на:

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1;

земельну ділянку площею 1,8304 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Лаврівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_2.

В підготовче засідання учасники справи не з'явились, попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 та його представник згідно ордеру ОСОБА_7 в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, а відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відповідача - Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги визнають.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.04.2008 року (а.с. 9).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала померлому, як члену колгоспного двору, який станом на 15.04.1991 року не втратив право на майно двору, згідно записів погосподарських книг Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 15-53) та згідно свідоцтва № 71 на право особистої власності на домоволодіння від 26 червня 1989 року, виданого виконкомом Лаврівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988 року, відповідно до якого цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що підтверджується ксерокопією вказаного свідоцтва (а.с. 33).

Також до складу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 входить земельна ділянка площею 1,8304 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Лаврівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_2, що належала померлому згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого Лаврівською сільською радою 27 березня 2002 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 28).

11 вересня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 174 , згідно якого заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право в рівних долях своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 11).

Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується ксерокопіями їх свідоцтв про народження (а.с. 13, 15, 16).

Особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 була дружина померлого - ОСОБА_5, яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 783/2008, заведеної після смерті ОСОБА_4

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 прийняли діти померлого: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 783/2008, заведеної після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 06.04.2015 року (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала померлій, як члену колгоспного двору, який станом на 15.04.1991 року не втратив право на майно двору, згідно записів погосподарських книг Лаврівської сільської ради (а.с. 15-53).

11 вересня 2007 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 175 від, згідно якого заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право в рівних долях своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 12).

Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті 06 квітня 2015 року ОСОБА_5 є її діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині - немає.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 прийняли її діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 456/2015, заведеної після смерті ОСОБА_5

Той факт, що за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були членами колгоспного двору будинковолодіння за АДРЕСА_1, які станом на 15.04.1991 року не втратили право на майно двору, підтверджується записами погосподарських книг Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 15-53); копією домової книги (а.с. 38-40) та довідками № 172, 169, 170, виданими виконкомом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.04.2018 року (а.с. 41, 43).

Відповідно до копій погосподарських книг Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 15-53) станом на 1991 рік в будинку за адресою: АДРЕСА_1 значиться також зареєстрованою ОСОБА_8, однак відповідно до довідки № 176, виданої виконкомом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.04.2018 року ОСОБА_8, 1972 року народження, була зареєстрована за вказаною адресою лише з 16 листопада 1994 року.

Таким чином, встановлено, що станом на 15.04.1991 року саме двоє осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були членами колгоспного двору даного будинковолодіння і відповідно кожен з них набув право власності на 1/2 частку даного будинку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

За відомостями технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_9 станом на 08.05.2018 року, будинковолодіння за АДРЕСА_1 загальною площею 78,5 кв.м, житловою площею 55,0 кв.м, складається з: житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; ґанку під літерою «а1»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; сараю під літерою «В»; сараю під літерою «в»; убиральні під літерою «Г»; погребу під літерою «Д»; гаражу під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; жомової ями під літерою «Ж»; огорожі під № 1-2; колодязю під №3 (а.с. 34-36).

Рішенням 2 сесії 7 скликання Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 12.11.2015 року АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 37).

В даний час між сторонами по справі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 укладено письмовий договір поділу спадкового майна від 18 травня 2018 року (а.с. 54).

Так, в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна сторони по справі погодилися, що в порядку поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 1,8304 гектарів. А відповідачки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від ОСОБА_1 відповідну компенсацію за свою частку у спадковому майні після смерті батьків і претензій до нього не мають.

Однак, посвідчити цей договір в нотаріальному порядку позивач не немає можливості, так як спадковий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, тому дане майно не може бути включено до договору поділу спадкового майна в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори № 1246/02-31 від 19.06.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 55).

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 174 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4, та право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Мельник Г.В., секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 175 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5, а також в порядку поділу спадкового майна, на:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що згідно відомостей технічного паспорту виготовленого ФОП «ОСОБА_9» від 08.05.2018 року має загальну площу 78,5 кв.м, житлову площу 55,0 кв.м і складається з: житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; ґанку під літерою «а1»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; сараю під літерою «В»; сараю під літерою «в»; убиральні під літерою «Г»; погребу під літерою «Д»; гаражу під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; жомової ями під літерою «Ж»; огорожі під № 1-2; колодязю під №3;

-земельну ділянку площею 1,8304 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Лаврівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_2.

Судові витрати по справі - залишити за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна