РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1766/18

13 вересня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі судді Грипіч Л. А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з 17 червня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду від 06.03.2013 року розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2016 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. і встановлено їх в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Крім того, позивач зазначила, що після розірвання шлюбу та постановлення судом рішення про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 у неї змінився матеріальний стан, оскільки постійного доходу вона немає, перебивається тимчасовими заробітками і фактично син знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач встановлений судом розмір аліментів сплачує, проте коштів в сумі 600 грн. недостатньо для належного забезпечення дитини.

В зв'язку із збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину та витрат на утримання дитини, оскільки збільшились ціни на одяг і продукти харчування, лікування, організацію літнього відпочинку, змушена була звернутися до суду з даним позовом. З врахуванням того, що відповідач є фізично здоровою людиною, інших дітей на своєму утриманні немає, постійно їздить на заробітки та має можливість надавати необхідні кошти на утримання дитини, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Костопільського районного суду.

Ухвалою Костопільського районного суду від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 29.08.2018 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний час він немає постійного місця роботи, його вкрай малих та не регулярних заробітків вистачає лише на продукти харчування та предмети першої необхідності. На сьогоднішній день проживає в квартирі своєї матері, яка є також непрацюючою, тому сім'я фактично проживає за рахунок його тимчасових заробітків. Стосовно збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 не заперечує, однак просить визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 15.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. У свідоцтві про народження дитини відповідач вказаний батьком. Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 06.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №2604 від 26.06.2018 року, виданою КП «Костопільське будинкоуправління» і перебуває на її утриманні.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2016 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. і встановлено їх в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач на даний час немає постійного місця працевлаштування, має нестабільний заробіток, не заперечує, стосовно збільшення розміру аліментів, однак просить визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує матеріальне становище дитини, яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, знаходиться у працездатному віці, інших дітей на своєму утриманні немає, тому може сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 180 -182, 184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., жителя АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1), відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2016 року на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., жительки АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 18.07.2011 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН:НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. і встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., жителя АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1) на користь позивача ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., жительки АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 18.07.2011 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН:НОМЕР_2) - 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2, Рівненська обл.), паспорт серії НОМЕР_3, виданий 18.07.2011 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН:НОМЕР_2.

Відповідач:

ОСОБА_2, (житель АДРЕСА_3., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_1.

Повне рішення складено

18 вересня 2018 року

СуддяЛ. А. Грипіч