Справа №621/1485/18
Пр. №2/621/984/18
Рішення

іменем України

19 вересня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Масалової І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/2 частину після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5; - на 1/2 частину після смерті брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, яка, в свою чергу, фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, а загалом на цілий житловий будинок «А-1», загальною площею 53,7 кв. м, житловою площею 32,7 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами: верандою «а», ганком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Батьки з 18.12.1976 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Батьками його матері ОСОБА_3 є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 За життя, а саме, у 1960 році, бабуся ОСОБА_4 збудувала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, однак свідоцтво про право власності не отримала. За архівними матеріалами КП «Зміївське БТІ» рішенням виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 21.03.1989 року № 144 було оформлено право власності на власників житлових будинків в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, однак свідоцтво не видавалось, оскільки остання, станом на 31.12.2012 року не зверталась із заявою про видачу свідоцтва на право власності на будинок. Житловий будинок збудований у 1960 році. Станом на 04.01.2018 року самочинного будівництва надвірних будівель, перепланування, переобладнання, добудов, перебудов по житловому, будинку не виявлено. Відповідно до технічного паспорту від 04.01.2018 року, ОСОБА_4 є власником цілого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який складається з : житлового будинку «А-1», загальною площею 53,7 кв. м., житловою площею 32,7 кв. м., збудованого у 1960 році з надвірними будівлями та спорудами: верандою "а", ґанком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2. Отже, станом на 31.12.2012 року, право власності на будинок за ОСОБА_4 в органах БТІ зареєстровано не було. ІНФОРМАЦІЯ_5 бабуся ОСОБА_4 померла. На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала з 1960 року за адресою: АДРЕСА_1. Разом з бабусею ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 в будинку були зареєстровані та проживали: її дочка та мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з 1959 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4; онук померлої - ОСОБА_5 з 1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6; позивач ОСОБА_1 з 1984 року і по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивача ОСОБА_3 померла. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала з 1960 року за адресою: АДРЕСА_1. Разом із нею на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в будинку були зареєстровані та проживали: її син ОСОБА_5 з 1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6; позивач ОСОБА_1 з 1984 року і по теперішній час. Позивач та його брат ОСОБА_5, як спадкоємці першої черги, фактично прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка в свою чергу фактично прийняла спадщину, однак юридично не оформила її після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер брат позивача ОСОБА_5 На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 брат ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав з 1980 року за адресою: АДРЕСА_1. Разом із ОСОБА_5 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в будинку був зареєстрований та проживав тільки позивач ОСОБА_1, де мешкає на даний час. Після смерті свого брата позивач є спадкоємцем другої черги, у зв'язку із чим вважає, що він прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_5 і є єдиним спадкоємцем майна. 25.04.2018 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. були заведені спадкові справи: після смерті ОСОБА_3 (№ 45/ 2018), після смерті ОСОБА_5 (№ 46/2018) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. № 203/02-31 від 25.04.2018 року позивачу було підмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. № 204/02-31 від 25.04.2018 року йому також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав та просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_5

Учасники справи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та його представник С.М. надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Від відповідача Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області за підписом голови Танашкіної Л.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 03.12.2002 року, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 21)

Згідно довідки КП "Зміївське БТІ" від 07.02.2018 року № 2485 - за архівними матеріалами КП «Зміївське БТІ», рішенням виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 21.03.1989 року № 144 було оформлено право власності на власників житлових будинків в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, але свідоцтво не видавалось, так як ОСОБА_4, станом на 31.12.2012 року не зверталась із заявою про видачу свідоцтва на право власності на будинок. Житловий будинок збудований у 1960 році. Станом на 04.01.2018 року самочинного будівництва надвірних будівель, перепланування, переобладнання, добудов, перебудов по житловому будинку не виявлено. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 45655 грн. (а.с. 15)

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_4 є власницею будинку в цілому.Житловий будинок «А-1», загальною площею 53,7 кв. м, житловою площею 32,7 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами: верандою «а», ганком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2. (а.с. 16 - 20)

Як вбачається з копій витягів № 6 від 23.02.2018 року, №0 від 28.02.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, шлюбу - батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8, ОСОБА_4. ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_3. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_3. (а.с. 13, 14)

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 31.10.2003 року, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 23)

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 27.06.2012 року, виданого виконкомом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с. 25)

Із копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4, виданого 06.11.1984 року Борівською сільською радою вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_6, ОСОБА_3. (а.с. 12)

Із наведених вище та досліджених документів встановлено, що померла ОСОБА_4 матір померлої ОСОБА_3.

Померла ОСОБА_3 матір померлого ОСОБА_5 та позивача у справі ОСОБА_1.

Із довідки Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 02-28/225 від 12.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1960 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5. Разом із нею були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 з 1959 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4; онук ОСОБА_5 з 1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6; онук ОСОБА_1 з 1984 року по цей час. Інших зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх та малолітніх, за вищевказаною адресою не зареєстровано.(а.с. 22)

Як вбачається з довідок Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 02-28/356, 357 від 02.04.2018 року, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1960 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом із нею були зареєстровані в будинку: син ОСОБА_5 з 1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6; син ОСОБА_1 з 1984 року і по теперішній час. Інших зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх та малолітніх, за вищевказаною адресою не зареєстровано. (а.с. 24, 26)

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1261, 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З відповіді Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.08.2018 року за № 1001/01-06 вбачається, що після померлих ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався. (а.с. 53)

Із постанов приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Трубнікової В.В. № 203/02-31 від 25.04.2018 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_5 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1. (а.с. 27, 28)

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до роз'яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, відповідно до правової позиції,висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_3 позивач один здійснював і по теперішній час здійснює утримання житлового будинку, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1268, ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності у порядку спадкування за законом в 1/2 частині після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5; в 1/2 частині після смерті брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, яка в свою чергу фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, а загалом на цілий житловий будинок «А-1», загальною площею 53,7 кв. м., житловою площею 32,7 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами: верандою «а», ґанком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19.09.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: Територіальна громада Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, адреса місцезнаходження: 63410, Харківська область, Зміївський район, с. Борова, вул. Центральна, буд. № 124.

Головуючий: