Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/33/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 вересня 2018 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі секретаря Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в подальшому уточненим, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою та бузумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_3, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в сумі 500,00 грн. Відповідач не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, таким чином не виконав зобов'язання за даним договором.

Станом на 31 грудня 2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 13 714,32 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 714,32 грн, яка складається з: 371,90 грн. - тіло кредиту; 8 271,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4 180,00 - заборгованість за пенею, штрафи: 250,00 грн. - фіксована частина; 641,16 грн. - процентна складова, а також стягнути судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримував, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи в силу ч. 6 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, причини неявки суду невідомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 20 вересня 2018 року до розгляду в справі було залучено акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до участі у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, як правонаступника позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК".

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08 вересня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (зміна назви на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов укладеного договору, ОСОБА_3 складається з Заяви позичальника (а.с. 8), Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_5 банку (а.с. 9-15). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_3, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та клієнтом - ОСОБА_2, встановлено, що станом на 31 грудня 2017 року заборгованість складає 13 714,32 грн, яка складається з: 371,90 грн. - тіло кредиту; 8 271,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4 180,00 - заборгованість за пенею, штрафи: 250,00 грн. - фіксована частина; 641,16 грн. - процентна складова (а.с. 5-7).

Згідно виписки з карткового рахунку 5577********7859 за період з 08 вересня 2008 року по 31 грудня 2017 року встановлено, що боржник ОСОБА_2 останній раз користувалася коштами кредитної картки 26 червня 2009 року (а.с. 41-42).

Також судом було встановлено, що термін дії картки закінчився в грудні 2011 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 40).

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наведене узгоджується із роз'ясненнями, що надані у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

У даному випадку умови договору були визначені заявою позичальника від 08 вересня 2008 року, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами ОСОБА_5 (а.с. 8-15).

Зважаючи на те, що між сторонами 08 вересня 2008 року був укладений договір про надання строкового кредиту, з кінцевим терміном дії картки грудень 2011 року, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони ОСОБА_2 виконані не були, станом на 31 грудня 2017 року розмір заборгованості становив 13 714,32 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 5-7).

Боржник ОСОБА_2 останній раз користувався кредитними коштами 16 лютого 2009 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с.41-42).

Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд приходить до висновку щодо відсутності подвійної відповідальності позичальника при одночасному стягненні пені та штрафу на підставі пунктів 1.1.5.21, 1.1.5.25 (а.с.17 зворот, 18) та 1.1.5.20, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг, оскільки застосування пені та штрафу передбачалося за різні види порушення умов договору, а тому це не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості: за кредитом, за процентами за користування кредитом, пенею та штрафу, є такими, що ґрунтуються на положеннях Умов та правил надання банківських послуг та ОСОБА_5, відповідно.

Позивач звернувся з даним позовом до суду поза межами строку позовної давності, беручи до уваги те, що останній платіж за договором б/н від 08 вересня 2008 року було проведено боржником 26 червня 2009 року, термін дії картки закінчився в грудні 2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся 31 січня 2018 року, - тобто з пропуском трирічного строку позовної давності згідно зі ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Однак, відповідачем не подано до суду заяви про застосування позовної давності, тому відповідно до ст. 267 ЦК України суд не може самостійно застосувати позовну давність.

Факт сплати судових витрат позивачем підтверджується платіжним дорученням № PROM0ВСВ6N від 10 січня 2018 року про сплату судового збору в сумі 1762 грн. Ураховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1 762 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 543, 625, 1054 ЦК України, та ст. ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 09230, АДРЕСА_1), на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором б/н від 08 вересня 2008 року в сумі 13 714,32 грн, яка складається з:

371,90 грн. - тіло кредиту;

8 271,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

4 180,00 - заборгованість за пенею,

штрафи:

250,00 грн. - фіксована частина;

641,16 грн. - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 09230, АДРЕСА_1), на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, судовий збір в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя