РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Пікули Н.В.,

за участю секретаря Мазій І.В,

позивача ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/10 частину спадкового майна , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/10 частину спадкового майна.

В своїй позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його з ОСОБА_3 батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Вказує, що за життя батько склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своїй сестрі ОСОБА_2.

Зазначає, що він є інвалідом третьої групи та має обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Рішенням суду від 10 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за нею, право приватної власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_2, право приватної власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Даним рішенням також зроблено висновок про право позивача на 1/10 обов»язкову частку спірної квартири.

У Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на обов»язкову частку по причині відсутності правовостановлюючих документів.

Просить визнати за ним право власності на на 1/10 обов'язкової частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою судді від 25.07.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 17.07.2018 року.

10.08.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті та проведення судового засідання на 13.09.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що третя група інвалідності вважається працездатною, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем 1/10 обов'язкової частки у спірній квартирі. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву стосовно позову не надала.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.09.1999 року ОСОБА_4, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_5, придбав квартиру АДРЕСА_1.

Отже, дана квартира являлась спільною сумісною власністю подружжя.

З дослідженого судом заповіту від 18.11.2002 року, який посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори встановлено, що ОСОБА_4 заповів усе належне йому на день смерті майно ОСОБА_2

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Таким чином відкрилась спадщина на його частку.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Положеннями статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З дослідженого судом свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 10 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права валсності на спадкове майно визнано за ОСОБА_3, право приватної власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. За ОСОБА_2 визнано право приватної власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що на підставі рішення від 10.10.2017 року ОСОБА_2 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131267667 зареєструвала право власності на 2/5 частини квартири після смерті свого брата, а за ОСОБА_3 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133205029 зареєстровано ? частки спірної квартири.

Як стверджується матеріалами справи позивач є інвалідом третьої групи.

Посилання відповідачки на те, що позивач не має права на обов'язкову частку у зв'язку з тим, що є інвалідом 3 групи і вважається працездатним не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Цивільним кодексом України визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов'язкову частку у спадщині, де право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов'язкова частка0.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення щодо положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині дійшов висновку, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 239/2016 вбачається, що позивач ОСОБА_1 в шестимісячний термін звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.В. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 з підстав неподання документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 10.10.2017 року частка ОСОБА_2 визначена з врахуванням того, що ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_6 має право на обов'язкову частку, а саме: 1/10 частки у спірній квартирі.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування ґрунтуються на законі, та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 89, 259, 265, 268, 273 Цивільно-процесуального кодексу України на підставі ст. ст. 328, 346, 1217,1218, 1223, 1241, 1258, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/10 обов'язкової частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивач: ОСОБА_1, РНОПП НОМЕР_1, проживає за адресою : АДРЕСА_2.

Відповідачі:

ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою : АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, проживає за адресою : АДРЕСА_2.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2018 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула