Справа № 369/1347/18
Провадження № 2/369/1504/18
24.05.2018 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.,
за участю секретаря Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за найм(оренду) житла та відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Жандарова В»ячеслава Миколайовича про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову він зазначив, що в 2016 році Позивачем разом із чоловіком було придбано двокімнатну квартиру за адресою: Київська обл., Києво - АДРЕСА_1. Право власності на дану квартира було оформлено на малолітніх дітей Позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Фактично, у зазначеній квартирі сімя Позивача не проживала, а було прийнято рішення здавати квартиру у найм на невизначений строк. Відтак, у січні 2017 року квартиру було здано у найм ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Позивачка в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлені належним чином.
Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважав за можливе розглядати цивільну справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення у справі в порядку ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що в 2016 році Позивачем разом із чоловіком було придбано двокімнатну квартиру за адресою: Київська обл., Києво - АДРЕСА_1. Право власності на дану квартира було оформлено на малолітніх дітей Позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Так, згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (копія якої додається), квартира загальною площею 69.2 м2, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво - АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_6 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.
Як вбачається зі свідоцтв про народження Серії 1-ОК №273738 та Серії І-ОК № 303025, ОСОБА_1 є матірю малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Як зазначено у ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.
В той же час, зазначена стаття не містить вказівки щодо недійсності договору житлового найму в разі недодержання письмової форми.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.
Таким чином, судом встановлено, що січні 2017 між позивачем та відповідачами було укладено договір найму житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, Позивачеві та членам її сімї постійно доводилося благати Відповідачів розрахуватися за найм житла, чим ставили себе у принизливе положення. На фоні ескалації вказаного конфлікту, Відповідачі, замість того, щоб відновити порушене майнове право Позивача, навпаки, постійно ображали Позивача та її чоловіка як при зустрічі, так і в телефонних розмовах, що призвело до значних душевних страждань Позивача. В подальшому, постійні сварки та переживання призвели і до фізичних страждань, а саме, самопочуття Позивача погіршилося та 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 вимушена була звернутися за медичною допомогою до Києво- Святошинської ЦРЛ, де останній було діагностовано нервово-психологічне порушення на фоні стресу. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивачем надані документи, що підтверджують факти звернення позивача до правоохоронних органів та медичних закладів внаслідок дій відповідачів.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням вищевикладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.. 23, 28, 204, 205,218, 810, 811,1167 ст.ст. 12,13, 57-60, 76-78,89,141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 704,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Д.Д.Усатов