печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2018 р. Суддя Печерського районного суду м. Києва Кирилюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Держава Україна в особі Міністерства юстиції України), в якому просить: визнати порушення його особистого немайнового права, передбаченого ст. 28 Конституції України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод; зобов'язати Державу Україна вчинити необхідні дії для негайного поновлення порушеного права.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, суд вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено у ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, згідно доводів позовної заяви, ОСОБА_1 засуджений вироком Військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року до довічного позбавлення волі та відбуває покарання у Державній установі «Чортківська установа виконання покарань № 26».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що чинним законодавством України не передбачено умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, що призводить до нелюдського поводження та покарання, яке принижує гідність особи, порушення її особистих немайнових прав, а, відтак, порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Відтак, просить визнати порушення його особистого немайнового права, передбаченого ст. 28 Конституції України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод та зобов'язати Державу Україна вчинити необхідні дії для негайного поновлення порушеного права.

Перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироку, та порядок їх вирішення визначені ст.ст. 537, 539 КПК України.

Питання щодо звільнення від відбування покарання, врегульовані главою 23 розділу V Кримінально-виконавчого кодексу України.

Таким чином, порушене позивачем у його позовній заяві питання про визнання права на умовно-дострокове звільнення підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 186, 258-263, 353, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений 23.08.2018 року

Суддя: І.В. Кирилюк