Справа № 462/455/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 рокуЗалізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на її користь майнові збитки на загальну суму 26000 грн., 200000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В обгрунтування позову покликається на те, що вона зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з своїм чоловіком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана квартира не приватизована і вона з чоловіком є основними квартиронаймачами. Разом з ними у квартирі зареєстровані її син ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_7 та її онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. У звязку з тим, що син з невісткою роками проживають і працюють в Італії, а онук тривалий час не проживав у спірній квартирі, вона звернулася до суду з позов про визнання їх такими, що втратили право користування житлом. 11 січня 2016 року заочним рішенням Залізничного району м. Львова її позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволено. Проте, 08 лютого 2016 року до Залізничного районного суду м. Львова відповідачами по зазначеній цивільній справі було подано заява про перегляд заочного рішення. Крім того, 22 червня 2016 року її син ОСОБА_6, який приїхав з Риму та онук ОСОБА_4, відчинили ключем свою кімнату, до якої тривалий час не навідувались, розібрали кахельну пічку, від якої відєднали труби системи опалення та кахель вивезли в невідомому напрямку. Крім того, вони розібрали дві меблеві стінки, які на праві власності належать їй та її чоловікові, так як були придбані в 2005 році за їх кошти у сусідів, які виїхали за межі країни. Одну меблеву стінку вона придбала за 550 доларів США, іншу за 150 доларів США. Станом на червень 2016 року меблеві стінки були в хорошому стані, без пошкоджень і мали достатньо хороший товарний вигляд. Крім того, її онук ОСОБА_4 без дозволу виніс з квартири її плазмовий телевізор та швейну машинку. Окрім цього, онук з сином без її дозволу викинули з меблевої стінки, яку демонтували, порцеляновий чеський сервіз ручної роботи на 6 персон. Даний сервіз оцінює в 8 000 грн, дві меблеві стінки, з врахуванням зносу оцінює в 10 000 грн., плазмовий телевізор, марки «LG» був в робочому стані, вона придбала його за 13 200 грн., а швейну машинку, марки «Чайка» з тумбою в робочому стані, оцінює в 1 800 грн. Крім цього, відповідач, проводячи ремонт у ванній кімнаті, викинув її дзеркальну гігієнічну поличку, бувшу в користуванні, яку оцінює в 500 гривень. Також, з дверей ванної кімнати відповідачем був знятий металевий вішак для рушників, який пропав і оцінює його в 500 грн. У звязку з тим, що її квартира не приватизована, демонтована кахельна пічка належить територіальній громаді. Крім того, в процесі проведення у своїй кімнаті «псевдо ремонту» відповідач викрав з квартири її кота породи «британська висловуха», який тривалий час проживав з ними і був подарований її донькою Іриною. Влітку 2016 року вона звернулась з письмовою заявою в Залізничний відділ поліції на протиправні дії її сина та онука, в яких вбачались ознаки злочину, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство), однак 08.11.2017 року кримінальне провадження було закрите у звязку з відсутністю в діях особи кримінального правопорушення. Вважає, що оскільки вказані вище речі та предмети не належали на праві власності її онукові ОСОБА_4, так як були придбані за її кошти та кошти її чоловіка, тому тимчасове користування її майном не надавало право відповідачеві розпоряджатися ним на свій розсуд, без її згоди, тому просить стягнути з відповідача завдану їй майнову шкоду. Крім того, у звязку з умисною, неправомірною поведінкою відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки та спогади про викинутого кота, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, тривале порушення сну, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, приниженої гідності, тому вважає, що з відповідача слід стягнути завдану моральну шкоду, яку оцінює в 200 000 грн.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення (а.с. 33).

Відповідачем 01.03.2018 року подано відзив на позовну заяву (а.с. 40-42), а представником позивача 06.03.2018 року подано відповідь на відзив (а.с. 53-55).

В судовому засіданні 14.05.2018 року позивач, допитана, як свідок дала пояснила, аналогічні викладеним у позовній заяві, доповнила, що 24.03.2018 р. її чоловік ОСОБА_5 помер. З онуком ОСОБА_4 склалися неприязні відносини з причин, наведених вище. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, просив просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди є безпідставними, позивачем не наведено жодного елементу складу правопорушення: ні наявності збитків, ні протиправної поведінки відповідача, оскільки жодних протиправних дій він не вчиняв, а тому вина, причинний звязок між діяннями відповідача та наслідками відсутні. Крім того, позивачкою не надано жодних доказів, які б підтвердили, що відповідач заподіяв їй моральну шкоду.Оскільки вказані в позовній заяві розміри майнової та моральної шкоди необгрунтовані, тому заявлений позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження №0002756, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволенняз наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальними підставами для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправна поведінка заподіювана шкоди, причинний звязок, вина. Вимоги щодо стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення; не доведення хоча б одного із них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

При цьому, у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить місцевим Радам, основний квартиронаймач померла, а у квартирі зареєстровано шестеро осіб: ОСОБА_3 (позивач), ОСОБА_5, ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (відповідач), що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сімї і реєстрацію виданої ЛКП «Сигнівка» від 20.04.2015 року (а.с.6).

Також встановлено, що Залізничним районним судом м. Львова 11.01.2016 року ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволено. Проте, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2016 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду. 22.05.2017 року в даній справі ухвалено нове рішення, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2. В іншій частині позову відмовлено.У зустрічному позові ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом відмовлено (а.с. 44-46).

В своїх показаннях позивач зазначила, що її внук ОСОБА_4, самоправно, без її дозволу розібрав кахельну пічку і меблеву стінку, виніс плазмовий телевізор та швейну машинку, викрав її кота та долучила до позовуфотокопії на яких зображено кота, плазмовий телевізор, приміщення з пакетами, розібрані частини меблевих плит (а.с.8-11).

Так, витягом з кримінального провадження №0002756 від 02.08.2016 року підтверджується, що відомості, які містилися у заяві ОСОБА_3 від 23.06.2016 року про те, що ОСОБА_4 самоправно розібрав кахельну пічку та меблеву стінку 22.06.2016 р. близько 14.00 год. за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 276/16 внесенно до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 13).

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0002756, які були витребувані судом, вбачається, що у вказаному провадженні 30 червня 2016 року ОСОБА_6 подавав начальнику Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області заяву, в якій вказав, що починають в кімнаті сина ремонт, купляють нові меблі, усі старі меблі не викинуті, зі згоди ОСОБА_3, знесені і зачинені в підвал та було долучено фотографії стін, старих меблів (а.с. 21-25 матеріалів кримінального провадження).

Протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 08.08.2016 року в даному кримінальному провадженні підтверджується, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року, квартира складається з трьох кімнат, в одній кімнаті проживають його батьки з братом, в другій дід з бабою, а в третій він з дружиною та малолітнім сином. З 1993 року ОСОБА_3 постійно конфліктує з його батьками та з ним, причиною є спільне майно, вона зверталася в суд з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у справі було ухвалене заочне рішення, яке було скасоване ухвалою суду. Потрапивши в квартиру після 6-місячної відсутності виявив, що кахельна пічка частково зруйнована, він її не розбирав і не виносив. Щодо меблевої стінки в його кімнаті, то він її придбав в 2005 році у сусіда, проте в 2016 році вона була в аварійному стані, непридатна до використання, тому вирішив поміняти її на нову. З метою уникнення конфлікту з ОСОБА_3 не викинув меблі, а розібравши їх склав у підвальному приміщенні, до якого є вільний доступ усіх мешканців квартири. Кіт, який проживав за даною адресою зник, що з ним сталося йому невідомо. (а.с. 35-38 матеріалів кримінального провадження).

Водночас з протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 21.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 надавав наступні пояснення щодо кахельної пічки, що в квартирі було три пічки, дві з яких ОСОБА_3 з чоловіком розібрали самостійно, а третя пічка була розібрана через її непридатність до використання, про що є відповідний акт, тому її демонтаж був узгоджений з газовою службою (а.с. 70-73 матеріалів кримінального провадження).

Крім того, у протоколі допиту свідка від 25.10.2017 р. ОСОБА_5 зазначив, що 30.05.2015 року його син ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 (внуком) скористались його безпорадним станом та безпорадним станом його дружини, без їх згоди демонтували кахельну піч в кімнаті №1, розібрали їх мебель і це все разом з посудом викинули в підвал. Також винесли плазмовий телевізор та швейну машинку (а.с. 85-87 матеріалів кримінального провадження).

У додатковому протоколі допиту потерпілої ОСОБА_3 від 26 10.2017 року вона вказала, що зі сторони її онука ОСОБА_4 і надалі тривають протиправні дії (а.с. 96-97 матеріалів кримінального провадження).

Разом з тим, постановою від 08.11.2017 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002756 від 02.08.2016 року закрито у звязку із відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (а.с. 120-123 матеріалів кримінального провадження).

Інших доказів на підтвердження обставин, які викладені в позовній заяві, фактів пошкодження меблів чи факту викрадення кота та доказів належності меблів, швейної машинки, телевізора і інших предметів, сторона позивача не надала і таких судом не здобуто.

З урахуванням зазначеного, судом не приймаються наведені стороною позивача докази на підтвердження заподіяння відповідачем шкоди (збитків), а також обставин, при котрих така шкода була заподіяна, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги про відшкодування моральноїшкоди у розмірі 200000 грн., то суд виходив з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, всупереч вказаним вимогам, позивачем не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог і в цій частині, тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19 червня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_9

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз