Справа № 456/3659/18
Провадження № 2/456/1495/2018
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 вересня 2018 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 08.09.2016 р. в штаті Джорджія округ Ковета Сполучені Штати Америки, округ №МЛ2016-0752.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.177 ЦПК України, а саме позивачем не вказано адреси реєстрації відповідача та місце його проживання.

Судом встановлено, що 08.09.2016 р. між позивачем та ОСОБА_2 в штаті Джорджія округ Ковета Сполучені Штати Америки був укладений шлюб, який підписаний та скріплений печаткою ОСОБА_4 Кранфорд, судді у справах про спадкування.

Відповідач по справі, ОСОБА_2. є громадянином Сполучених Штатів Америки, що підтверджується паспортом останнього НОМЕР_1, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивачем, при зверненні до суду із позовом, в такому зазначено останнє відоме місце перебування відповідача: АДРЕСА_1, однак не вказано місця реєстрації та місця проживання.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-754/0/4-13 від 16.05.2013 р. справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, які проживають за межами України, підсудні судам України (статті 63, 64 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Згідно з ч.1 ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року передбачено, що Договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, їх вручення.

Згідно зі статтями 10, 11 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 (зі змінами), передбачено, що якщо при розгляді цивільної справи виникає необхідність у врученні документів за кордоном, суд України, який розглядає справу, складає доручення про надання правової допомоги за кордоном та направляє його через головне територіальне управління юстиції до Міністерства юстиції України, якщо інше не передбачено міжнародним договором.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до ст. 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути проінформованим та коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції /Ekbatani v. Sweden/ 26.05.1988 р.).

Таким чином, чинним законодавством передбачений чіткий перелік процесуальних дій для належного повідомлення особи-іноземця, яка є стороною по справі.

Однак, всупереч наведеному, позивачем не вказано місце реєстрації або ж місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості виконати норми ст. 498 ЦПК України, застосовуючи при цьому Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання нею цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. Л. Бучківська