Постанова

Іменем України

14 червня 2018 року

м. Київ

справа № 137/1404/17

провадження № 61-14091св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Хмільницьке відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року, у складі головуючого-судді Гопкіна П. В. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2018 року, у складі суддів: Копаничук С. Г., Сала Т. Б., Медвецького С. К.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Хмільницьке відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області.

На обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вона є вдовою ОСОБА_5, який займаючи посаду першого секретаря Літинського райкому ЛКСМ України, трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року при виконанні службових обов'язків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час перебування у відрядженні, пов'язаному із закріпленням за сільськогосподарськими підприємствами (колгоспи, радгоспи) Літинського району Вінницької області у відповідності до існуючої на той час в Українській РСР організаційно-розпорядчої структури контролю за господарствами агропромислового сектору. Наявність документів про проведення розслідування загибелі ОСОБА_5 та про результати такого розслідування архівною довідкою державного архіву Вінницької області від 15 вересня 2017 року № 07-202/3 не встановлено.

З метою отримання одноразової допомоги згідно Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, просила встановити факт загибелі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в результаті нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Літинського районного суду від 21 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4, за участю заінтересованої особи Хмільницького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. Роз'яснено ОСОБА_4, що вона має право звернутися на загальних підставах до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що кінцевою метою звернення до суду з заявою про встановлення цього факту є отримання страхових виплат, а відтак пов'язане із спором про право, зокрема про право на отримання грошової (фінансової допомоги), який всупереч принципам розгляду справ окремого провадження повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, а ухвала Літинського районного суду від 21 листопада 2017 року залишена без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність спору про право, а тому ухвалу суду постановлено із дотриманням вимог процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на те, що встановлення факту загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловіка ОСОБА_5 в результаті нещасного випадку на виробництві породжує для неї юридичні наслідки, у вигляді виникнення майнового права на отримання одноразової допомоги, передбаченої пунктами 1.1., 1.2 частини першої, пунктом 6.1 частини шостої Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24. Вважає, що встановлення факту загибелі ОСОБА_5 в результаті нещасного випадку на виробництві, не пов'язане із наступним вирішенням спору про право, оскільки останнє передбачено вказаним порядком, а тому відсутній спір про право.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_4 посилалась на те, що встановлення факту загибелі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в результаті нещасного випадку на виробництві необхідно для отримання одноразової допомоги згідно Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини 2 статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні положення були передбачені пунктом п'ятим частиною 2 статті 234, частиною другою статті 256 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення справи судом.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно роз'яснень, які містяться в пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо про це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до положень частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постановляючи ухвалу по справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що кінцевою метою звернення до суду з заявою про встановлення цього факту є отримання страхових виплат, а відтак пов'язане зі спором про право, зокрема про право на отримання одноразової допомоги згідно Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, який всупереч принципам розгляду справ окремого провадження повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що вона не може отримати документ, що посвідчує факт загибелі її чоловіка в результаті нещасного випадку на виробництві іншим шляхом та те, що встановлення факту загибелі ОСОБА_5 в результаті нещасного випадку на виробництві, не пов'язане із наступним вирішенням спору про право, є безпідставними та спростовуються змістом заяви та не узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1.1. частини першої Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, дія цього Порядку поширюється на потерпілих та осіб, які мають на це право, а також на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди було встановлено раніше згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Оскільки право заявниці на отримання їй відшкодування не було встановлено раніше, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлення факту загибелі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в результаті нещасного випадку на виробництві пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до участі у справі повинні бути залучені всі спадкоємці ОСОБА_5 які мають право на отримання одноразової допомоги згідно Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик