Справа №: 272/960/18
Провадження № 2/272/548/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новокотельнянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_3, яка до смерті постійно проживала в с.Нова Котельня, Андрушівського району, Житомирської області, відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_3 за заповітом від 03.02.1988 року. Інших спадкоємців немає.

Позивач після смерті ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття спадщини до Андрушівської державної нотаріальної контори та частково реалізував спадкові права, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2005 року.

Крім того, до спадкового майна відноситься житловий будинок АДРЕСА_1 який рахується за померлою ОСОБА_4, проте на вказаний житловий будинок за життя спадкодавця не були виготовлені правовстановлюючі документи, у зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі Cвідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В обґрунтування позову вказано, що розбіжності в написанні прізвищ ОСОБА_4 - ОСОБА_3, які містяться в доданих до позовної заяви документах, були допущені, оскільки у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки зближення в усному мовленні у прізвищах позиційних варіантів голосних фонем [е]/[і] у деяких фонологічних позиціях, зокрема в ненаголошеному складі. Таке зближення в минулому призводило до виникнення варіантних форм запису прізвища, ідентифікація таких записів базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, визнати за ним, ОСОБА_2, право власності, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 Судовий збір з відповідача просить не стягувати.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3 (а.с.4). На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, від 05.07.2018 року №174 (а.с.9). За життя, а саме 03 лютого 1988 року спадкодавцем, ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Волосівської сільської ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за №7, згідно якого, ОСОБА_4 житловий будинок та все належне їй на день смерті майно, заповіла своєму онукові ОСОБА_2, який є позивачем по справі (а.с.6). Позивач частково реалізував свої спадкові права після смерті спадкодавця шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 жовтня 2005 року на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Старокотельнянського КСП с.Стара Котельня, Андрушівського району, Житомирської області, розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією спадкової справи №463/2005 заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_3 (а.с.7, 23-31).

Крім того, до складу спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3, відноситься житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 який згідно погосподарської книги №2, за 2000 - 2005 роки, особовий рахунок №67 рахувався за померлою ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новокотельняннської сільської ради від 23.07.2018 року за №179 (а.с.8). Відповідно до довідки виданої Бержичівським МБТІ вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1, станом на 31.12.2012 року право власності не оформлено, правоустановчі документи не зареєстровані (а.с.11).

В ході розгляду справи судом встановлено, що розбіжності в написанні прізвищ "Белінська" "Білінська", які містяться в матеріалах справи, були допущені, оскільки, у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки зближення в усному мовленні у прізвищах позиційних варіантів голосних фонем [е]/[і] у деяких фонологічних позиціях, зокрема в ненаголошеному складі. Таке зближення в минулому призводило до виникнення варіантних форм запису прізвища,ідентифікація таких записів базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями. Дані розбіжності в написанні прізвища виникли під впливом особливостей усного мовлення ареалу, де було зроблено даний запис, тому з урахуванням вищевказаного вбачається, що прізвища "Белынська" та "Білінська" вказані в документах - є ідентичними.

Реалізувати свої спадкові права в повному обсязі в позасудовому порядку, а саме на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1, позивач невзмозі, у зв'язку з тим, що спадкодавцем за життя не були виготовлені на нього правовстановлюючі документи, право власності на будинок не зареєстроване, у зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.12).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно положень ст.534 ЦК УРСР від 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно положень ст.549 ЦК УРСР від 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ч.2 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлений можливості його оформити в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.534, 549, ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.328, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець