АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/1296/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Судді: Вейтас І.В.

Приходько Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 08 листопада 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі; стягнуто на користь позивача 98754,17грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням ОСОБА_4 вироку суду в частині відшкодування заподіяної злочином шкоди, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти за порушення строків виконання грошового зобов'язання у порядку ст. 625 ЦК України за період з 07 лютого 2014 року по 06 березня 2018 року у загальному розмірі 122326,33грн., з яких інфляційні витрати становлять 111165,33грн. та три проценти річних у сумі 11161,00грн.). Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зокрема зазначила, що грошове зобов'язання може виникати не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту наявності боргу, встановленого рішенням (вироком) суду. Оскільки вироком суду на користь позивача стягнуто кошти, які відповідачем не були своєчасно сплачені, відтак, спір стосується порушення грошового зобов'язання, а тому, в порядку ст. 625 ЦК України, є підстави для стягнення інфляційних витрат і трьох процентів річних.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду від 16 липня 2018 року, просив скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 листопада 2013 року Суворовський районний суд м.Херсона постановив вирок, яким визнав ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначив покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; стягнув із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_3 98754,17грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди( а.с.5-11).

07 лютого 2014 року вищезазначений вирок суду набрав законної сили.

Погашення ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_3 розміру заподіяної злочином шкоди здійснювалося частинами, з 07 лютого 2014 року по 02 квітня 2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначив, що станом на 13 липня 2017 року (дата звернення до суду) відповідач частково виконав грошове зобов'язання про відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням шкоди. Тривале невиконання ОСОБА_4 цього зобов'язання призвело до знецінення стягнутих за судовим рішенням коштів, а тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки приписи ст. 625 ЦК України регулюють зобов'язальні правовідносини та поширюються на порушення грошового зобов'язання, якого між сторонами (договірне зобов'язання) не існувало, тому до спірних правовідносин вказана норма права не застосовується.

Проте, такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №14-16цс18., яка вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Зібрані у справі докази свідчать, що відповідач мав грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджує вирок Суворовського районного суду м.Херсона 08 листопада 2013 року, який набрав законної сили 07 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 98754,17грн заподіяної шкоди.

Погашення заборгованості ОСОБА_4 відбувалося частинами, шляхом перерахування коштів на рахунок ВДВС. Останній платіж здійснений відповідачем 02 квітня 2018 року. Час перерахування коштів відповідачем на рахунок виконавчої служби є часом виконання боржником зобов'язань, який суд приймає до уваги. При цьому, посилання ОСОБА_3 про погашення заборгованості з моменту отримання ним коштів від виконавчої служби є неприйнятними.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав щодо застосування до спірних правовідносин положень частини другої ст. 625 ЦК України та часткове задоволення заявлених позовних вимог у загальному розмірі 113980,87грн. за період з 07 лютого 2014 року (набрання рішенням законної сили) по 02 квітня 2018 року (повне виконання грошового зобов'язання), з яких нарахування інфляційних витрат становить 103103,71грн. та 3% річних від простроченої суми - 10877,16грн.

Три проценти річних (сума боргу х 3% : 100% : 365 днів х кількість днів прострочення виконання):

98754,00грн.(сума боргу) - з 07.02.2014 по 07.08.2014 року (сплатив боржник 394,45грн.), 181 день прострочення зобов'язання = 1469,00грн. ( 98754,00 х 3% : 100% : 365 х 181);

98359,55грн. (сума боргу) - з 08.08.2014р. по 11.05.2017р. (сплатив 10000,00грн.), 1006 днів прострочення зобов'язання = 8132,85грн.;

88359,55грн. (сума боргу) - з 12.05.2017р. по 29.05.2017р. (сплатив 7500,00грн.), 17 днів прострочення зобов'язання = 123,46 грн.;

80859,55грн. (сума боргу) - з 30.05.2017р. по 06.06.2017р. (сплатив 10000,00грн.), 7 днів прострочення зобов'язання = 46,52 грн.;

70859,55грн. (сума боргу) - з 07.06.2017р. по 19.06.2017р. (сплатив 5000,00грн.), 12 днів прострочення зобов'язання = 69,88 грн.;

65859,55грн. (сума боргу) - з 20.06.2017р. по 30.06.2017р. (сплатив 2500,00грн.), 10 днів прострочення зобов'язання = 54,13 грн.;

63359,55грн. (сума боргу) - з 01.07.2017р. по 11.07.2017р. (сплатив 3300,00грн.), 10 днів прострочення зобов'язання = 52,07 грн.;

60059,55грн. (сума боргу) - з 12.07.2017р. по 30.08.2017р. (сплатив 3000,00грн.), 48 днів прострочення зобов'язання = 236,94 грн.;

57059,55грн. (сума боргу) - з 31.08.2017р. по 19.09.2017р. (сплатив 5000,00грн.), 19 днів прострочення зобов'язання = 89,10 грн.;

52059,55грн. (сума боргу) - з 20.09.2017р. по 25.10.2017р. (сплатив 4000,00грн.), 35 днів прострочення зобов'язання = 149,76 грн.;

48059,55грн. (сума боргу) - з 26.10.2017р. по 01.12.2017р. (сплатив 5000,00грн.), 36 днів прострочення зобов'язання = 142,20 грн.;

43059,55грн. (сума боргу) - з 02.12.2017р. по 26.12.2017р. (сплатив 5000,00грн.), 24 днів прострочення зобов'язання = 84,93 грн.;

38059,55грн. (сума боргу) - з 26.12.2017р. по 23.01.2018р. (сплатив 10000,00грн.), 27 днів прострочення зобов'язання = 84,46 грн.;

28059,55грн. (сума боргу) - з 24.01.2018р. по 20.02.2018р. (сплатив 5000,00грн.), 27 днів прострочення зобов'язання = 62,26 грн.;

23059,55грн. (сума боргу) - з 21.02.2018р. по 02.04.2018р. (сплатив 23150,60грн.), 42 днів прострочення зобов'язання = 79,60грн.

Інфляційні витрати (сума боргу х добуток щомісячних індексів за відповідний період : 100% - сума боргу):

98754,00грн. (сума боргу) - з 07.02.2014 по 07.08.2014 року (100,6%х102,2%х103,3%х103,8%х101,0%х100,4% = 111,79%) : 100% - 98754,00грн. = 11643,09грн.

98359,55грн. (сума боргу) - з 08.08.2014р. по 11.05.2017р. (добуток щомісячних індексів 188,28%) = 86831,33грн.

88359,55грн. (сума боргу) - з 12.05.2017р. по 29.05.2017р. (добуток щомісячних індексів 100%);

80859,55грн. (сума боргу) - з 30.05.2017р. по 06.06.2017р. (добуток щомісячних індексів 101,60%) = 1293,74грн.;

70859,55грн. (сума боргу) - з 07.06.2017р. по 19.06.2017р. (добуток щомісячних індексів 100%);

65859,55грн. (сума боргу) - з 20.06.2017р. по 30.06.2017р. (добуток щомісячних індексів 100%);

63359,55грн. (сума боргу) - з 01.07.2017р. по 11.07.2017р. (добуток щомісячних індексів 100%);

60059,55грн. (сума боргу) - з 12.07.2017р. по 30.08.2017р. (добуток щомісячних індексів 100,10%) = 60,06 грн.;

57059,55грн. (сума боргу) - з 31.08.2017р. по 19.09.2017р. (добуток щомісячних індексів 102%) = 1141,18 грн.;

52059,55грн. (сума боргу) - з 20.09.2017р. по 25.10.2017р. (добуток щомісячних індексів 101,2%) = 624,71 грн.;

48059,55грн. (сума боргу) - з 26.10.2017р. по 01.12.2017р. (добуток щомісячних індексів 100,9%) = 432,53 грн.;

43059,55грн. (сума боргу) - з 02.12.2017р. по 26.12.2017р. (добуток щомісячних індексів 100%);

38059,55грн. (сума боргу) - з 26.12.2017р. по 23.01.2018р. (добуток щомісячних індексів 101,5%) = 570,88 грн.;

28059,55грн. (сума боргу) - з 24.01.2018р. по 20.02.2018р. (добуток щомісячних індексів 100,9%) = 252,53 грн.;

23059,55грн. (сума боргу) - з 21.02.2018р. по 02.04.2018р. (добуток щомісячних індексів 101,1%) = 253,65грн.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в порядку ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів за порушення грошового зобов'язання у зв'язку з невчасним виконанням судового рішення за період з 07 лютого 2014 року по 02 квітня 2018 року у загальному розмірі 113980,87грн., з яких 10877,16грн. становлять три проценти річних та 103103,71грн. інфляційні витрати.

Згідно положень ч.ч. 6, 13 ст.141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволення позову та апеляційної скарги, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (93%), пов'язані зі сплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях, у загальному розмірі 2844,07грн. = (1223,26грн. х 93,00%) + (1834,89грн. х 93,00%).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2018 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за порушення грошового зобов'язання у зв'язку з невчасним виконанням судового рішення у загальному розмірі 113980,87грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 2844,07грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько