Номер справи 623/120/18
Номер провадження 2/623/337/2018
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2018 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: Гребенюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/120/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог, пояснення сторін.

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 26128,94 гривень, посилаючись на те, що 23.01.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідач отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 31.07.2017 року в сумі 26128,94 гривень, яка складається з наступного :

-1600,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-19608,51 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф ( фіксована частина).

-1220,43 грн. - штраф ( процентна складова).

Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 26128,94 грн. та покласти на відповідача витрати пов'язані з розглядом справи у суді.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову, посилаючись на те, що в 2015 році втратив паспорт, після цього 25 лютого 2015 року отримав новий паспорт. Вважає, що невідомий йому чоловік скориставшись загубленим паспортом оформив кредит на кабальних умовах без наміру в подальшому його повертати. Просить врахувати той факт, що банк не повинен був нараховувати пеню та штрафи за період з 14.04.2014 року по 30.10.2014 року, а також з 02.12.2015 року до закінчення проведення антитерористичної операції, оскільки місто Ізюм перебуває в списку населених пунктів дек проводиться АТО, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Нормами цивільного процесуального закону визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що відповідає строку дії картки.

З наданих позивачем матеріалів, як додатку до кредитного договору, вбачається, що кредитний договір між «Приватбанк» до ОСОБА_2 було укладено на підставі паспорта серії НОМЕР_1 виданого Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 27 травня 1997 року ( а.с.32).

Разом з тим, в судовому засіданні відповідач стверджував, що паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 27 травня 1997 року був ним втрачений.

Із копії справи про втрату паспорта № Г-11 ( розпачата 23.01.2015 року) вбачається, що відповідач звернувся до Ізюмського РС ГУ ДМС з заявою про втрату або викрадення паспорта 23 січня 2015 року. Із висновку за заявою про втрату паспорта вбачається, що паспорт відповідачем було втрачено 18 січня 2015 року в м. Ізюм, дані втраченого паспорта серія НОМЕР_1, виданий Ізюмським МВ 27.05.1997 року, замість втраченого паспорту відповідачу видано новий паспорт серії НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України 26.06.1992 р. № 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

На момент укладання вищевказаного договору на 23.01.2015 року відповідач звернувся до Ізюмського РС ГУ ДМС з заявою про втрату або викрадення паспорта .

Крім того на ксерокопії паспорту яка була долучена до матеріалів справи позивачем були зазначені всі особисті дані відповідача, але на фото зображена зовсім інша людина, а не відповідач по справі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається якна підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки зазначені розбіжності в анкетних даних відповідача, банком в суді першої інстанції усунуті не були, суд вважає, що про відсутні можливості ідентифікувати особу відповідача з особою, на ім`я якої був оформлений кредитний договір.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач в своїх запереченнях знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а саме понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77,81, 141,259,263,264,265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк