___________ _ _МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ____________
Справа №521/309/18
Пр. № 2/521/1944/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2007 року першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №288. Від шлюбу у них є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю, оскільки з серпня 2017 року вони з відповідачкою разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Вказував, що на час його звернення до суду в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за його позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.

Позивач зазначав, що за час шлюбу, вони з відповідачкою за договором купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року придбали двокімнатну квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м. Договір купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року та право власності на квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі були оформлені на його імя та зареєстровані в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості.

Крім того, в період шлюбу вони з відповідачкою також придбали автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, право власності на який також зареєстровано його імя, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року.

Посилаючись на те, що між ним та відповідачкою не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна в добровільному порядку, позивач просив суд виділити йому у власність та визнати за ним право власності на ? частину квартири №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, та стягнути з відповідачки на його користь вартість ? частини автомобіля марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий в розмірі 84000,00 грн.

08 червня 2018 року через канцелярію суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого позивачка зазначала, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2007 року першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №288. Від шлюбу у них є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. З серпня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року шлюб між ними розірваний.

Позивачка зазначала, що за час шлюбу, вони з відповідачем за договором купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року придбали двокімнатну квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м. Договір купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року та право власності на квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі було оформлено на імя відповідача. Право власності на вказану квартиру було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН». Крім того, в період шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, право власності на який також зареєстровано імя відповідача на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року. Вказувала, що автомобілем користується вона. Посилаючись на те, що між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна в добровільному порядку, позивачка просила суд виділити їй у власність та визнати за нею право власності на ? частину квартири №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, а також визнати за нею право власності на автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий (а.с.49-52).

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя був прийнятий до провадження та обєднаний до спільного розгляду з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 73-74).

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя закрито (а.с. 73-74).

Позивачка в підготовчому судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, крім цього надала до суду заяву про продовження слухання справи за її відсутністю та просила суд задовольнити її зустрічні позовні вимоги (а.с.67).

Представники відповідача, діючі за довіреністю від 29 листопада 2017 року в судовому засіданні визнали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити, про що надали відповідні заяви, а також подали до суду заяву про відмову від позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 69, 70).

За ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки представники ОСОБА_2на стадії підготовчого провадження звернулися до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 8 Сімейного кодексу України та главою 26 книги третьої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що сторони з 16 червня 2007 року по 09 січня 2018 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року шлюб між сторонами розірваний.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

Встановлено, що за час шлюбу сторони придбали двокімнатну квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року (а.с. 11).

30 листопада 2012 року право власності ОСОБА_2 на квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року, що підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» від 30 листопада 2012 року (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2008 року сторони придбали автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року (а.с.14).

Отже вказане майно було придбано сторонами у період шлюбу і є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу згідно ст. 68 СК України не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

З розяснень п.23 Постанови Пленуму ВС України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Пунктом 30 вказаної вище Постанови передбачено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідністю взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Згідно ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ст. 68 СК України розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники, відповідно до вимог ст. 370 ЦК України мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, то право спільної сумісної власності сторін на квартиру №30, що розташована в будинку №35 по вул. Героїв Крут (колишня ОСОБА_4), в м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м., припиняється.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд вважає, що оскільки відповідач визнав позовні вимоги позивачки стосовно визнання за нею права власності легковий автомобіль марки «Nissan Micra», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, то дані обставини не підлягають доказуванню.

За таких обставин суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, та вважає за необхідно визнати двокімнатну квартиру № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м., та автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року за ОСОБА_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м. та на автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н ВН 3217 ВО, номер кузова SJNFBAK12U3015866;визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, та визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки «Nissan Micra», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 102097 від 09 лютого 2008 року за ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5040 (пять тисяч сорок) гривень 00 коп. В інший частині позову відмовити.

Що стосується позовних вимог щодо виділу позивачці у порядку поділу спільного майна у власність ? частини квартири № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою заявлені та задоволенні судом позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на ? частину вказаної квартири.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у справі складає 5040,00 грн., які сплачені позивачкою у повному обсязі при зверненні до суду.

На підставі ст.ст. 15, 16, 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 68, 69, 70 СК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 200, 206, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати двокімнатну квартиру № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м., та автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року за ОСОБА_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м. та на автомобіль марки «Nissan Micra», легковий комбі, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС102097 від 09 лютого 2008 року за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 30, що розташована по вул. Героїв Крут (колишня - вул. ОСОБА_4), 35, у м. Одесі, яка складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки «Nissan Micra», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір коричневий, який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 102097 від 09 лютого 2008 року за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, який зареєстрований за адресою: 65029, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5040 (пять тисяч сорок) гривень 00 коп.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення

Повний текст рішення суду складено 21 червня 2018 року.

Суддя О.М. Сегеда