Єдиний унікальний номер 728/1302/18
Номер провадження 2/728/459/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

учасники справи:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та відповідача.

1. 26 липня 2018 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

2. Позов обґрунтувала тим, що вона є власниками житлового будинку, який розташований по вулиці Шкільній, б. 75 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області. На даний час відповідач зареєстрований в будинку позивача, проте не проживає в ньому з жовтня 2015 року, але добровільно не бажає знятися з реєстрації.

3. Відповідач позовні вимоги визнав, у відзиві (а.с.28-30) просив визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та відмовити в задоволенні вимог про стягнення з нього судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, за необґрунтованістю та недоведеністю.

ІІ. Пояснення сторін у судовому засіданні.

4. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві (див. пункт 1-2).

5. Відповідач позовні вимоги визнав з мотивів зазначених у відзиві (див. пункт 3).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

6. Договором купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 9 квітня 1993 року (а.с.6) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.7-11) підтверджується, що позивач являється власником будинку з надвірними будівлями по вулиці Шкільній, б.75 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області.

7. Відповідач зареєстрований за адресою: вулиця Шкільна, б. 75 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Митченківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про склад сімї № 318 від 17 липня 2018 року (а.с.14).

8. В судовому засіданні встановлено, що у вказаному будинку відповідач не проживає з жовтня 2015 року, що, окрім пояснень сторін, підтверджується актом обстеження факту проживання від 17 липня 2018 року, складеного комісією в складі депутата Митченківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та сусідів (а.с.12).

ІV. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

9. В даній ситуації Суд звертає увагу, що статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

А, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В свою чергу в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобовязань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

10. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див. пункт 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).

Отже, в даній конкретній ситуації визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого житла, яке в свою чергу не є абсолютним.

11. Окремо Суд звертає увагу, що питання щодо позбавлення житла в багатьох випадках можуть охоплюватись і змістом статті 1 Протоколу 1 Конвенції, які стосуються захисту права власності (див. наприклад рішення Європейського Суду у справі «ОСОБА_5 проти України»).

Але враховуючи конкретні обставини справи, зміст позовних вимог та надані сторонами докази, Суд вважає за недоцільне розглядати питання обґрунтованості втручання у право відповідача в контексті статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

12. Таким чином, втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. пункт 47 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

13. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» Суд враховує, що право членів сімї власника житла на користування цим житлом врегульовано нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), а порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами регламентовано нормами Житлового кодексу України (далі ЖК).

Зокрема, відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, в даній ситуації втручання у право відповідача здійснюється на підставі статті 405 ЦК, оскільки виходячи із матеріалів справи відповідач є колишнім членом сімї власника житла (позивача), а положення статті 71 ЖК регулюють правовідносини щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами і стосуються наймача або членів його сімї.

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

14. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоровя чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що в даних правовідносинах втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод позивача (його права власності, права на житло, вільне користуванням житловим приміщенням, про що ним зазначено в позовній заяві), що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети».

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

15. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.

16. Отже, Суд при співставленні «балансу інтересів» враховує, що спірний будинок має статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями, в якому регулюється главою 6 ЖК та відповідними нормами ЦК.

Відповідач є колишнім чоловіком доньки позивача і проживав в будинку, як член її сімї, будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось.

17. Відповідно до статті 14 ЦК цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Виходячи зі змісту частини першої статті 317 ЦК, проживання у будинку, що є обєктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як обєктом власності.

Відповідно до статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною першою статті 156 ЖК та частиною першою статті 405 ЦК члени сімї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом.

18. Проте, як було зазначено вище, відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

19. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку з жовтня 2015 року.

Надані позивачами докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

З іншої сторони відповідач вимоги в частині визнання його втративши право на користування житловим приміщенням визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову

20. При цьому, тривала відсутність відповідача свідчить про те, що він має інше місце проживання, а матеріали справи підтверджують те, що він не є власником житла, в якому проживає позивач, а тому визнання відповідача, втратившим право на користування жилим приміщенням, не буде свідчити про втрату ним житла взагалі, і в свою чергу буде захищати права власника такого приміщення (позивача), що в сукупності з наведеним вище є підставою для того, що «втручання у право відповідача» є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є «необхідним у демократичному суспільстві».

21. Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

22. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 23 липня 2018 року (а.с.1) позивачем було сплачено 740 грн. 00 коп. (сімсот сорок гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі необхідній для подання позовної заяви у справах немайнового характеру, яка становить 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

23. Згідно із частиною третьою статті 133 ЦПК до витрат, повязаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1).

Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (стаття 137 ЦПК).

За змістом статті 141 ЦПК інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої).

Так, по справі позивачем 23 липня 2018 року було укладено договір про правову допомогу з адвокатом ОСОБА_6 (а.с.18-19), право на заняття адвокатською діяльністю якої підтверджується відповідним витягом з Реєстру адвокатів України (а.с.31).

За надання правової допомоги позивачем було проведено оплату в розмірі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 копійок), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 23 липня 2018 року (а.с.15).

В матеріалах справи мається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.17), який точних сум за кожну послугу не містить.

Виходячи з чого, Суд для цілей розподілу вказаного виду витрат повязаних з розглядом справи, враховує обставини зазначені в статті 137 ЦПК, і, у звязку із чим приходить до висновку про їх стягнення з відповідача в розмірі 500 грн. 00 коп. (пятсот гривень 00 копійок).

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Шкільна б. 75 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору та 500 грн. 00 коп. (пятсот гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання вулиця Шкільна, б. 75 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання вулиця Колгоспна, б. 4 с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_7