Справа № 587/1570/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 28 липня 1979 року. В подальшому подружні стосунки між ними були припинені і шлюб розірваний в 2006 році. В 1981 році їх сім'ї у складі чотирьох осіб - її, відповідача та двох синів - була надана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, наймачем якої був ОСОБА_3 З 27 квітня 2003 року відповідач перебував під вартою, а після засудження відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки звільнився умовно-достроково 1 грудня 2006 року. На час звільнення відповідача з місць позбавлення волі в спірній квартирі, крім позивачки, були зареєстровані та постійно проживали їх син ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_5 та їх неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач став проживати в домоволодінні по АДРЕСА_5. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2007 року відповідач був вселений до спірної квартири, позивачка та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були зобов'язані не чинити йому перешкод у користуванні житлом. ОСОБА_5 була виселена зі спірної квартири. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові ОСОБА_3 у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким був встановлений порядок користування спірною квартирою. У користування ОСОБА_3 була виділена жила кімната площею 12,2 кв.м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати. Відповідач був вселений до спірної квартири в примусовому порядку, але з того часу він жодного дня в даній квартирі не проживав, не користувався жилою площею, не робив в ній ремонт, не сплачував квартплату та комунальні послуги. Відповідач фактично створивши нову сім'ю, постійно проживає зі своєю цивільною дружиною в АДРЕСА_2, але залишається зареєстрований в спірній квартирі. Посилаючись на ці обставини просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що причини його не проживання у спірній квартирі є поважними, так як у нього з позивачкою склалися вкрай напружені відносини і він був вимушений проживати у інших місцях. Він постійно цікавився станом квартири і ніколи не втрачав інтересу до свого житла, він доручив сину ОСОБА_7 доглядати за квартирою і його кімнатою, користуватися нею та сплачувати всі необхідні платежі.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, просили задовольнити позов.

Представник Верхньосироватської сільської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в 1981 році сім'ї ОСОБА_3 була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Спірна квартира була надана ОСОБА_3 та ОСОБА_8 підприємством ПМК - 57, де працював ОСОБА_3

До 27 квітня 2003 року в даній квартирі були зареєстровані і проживали ОСОБА_3 - відповідач по справі, позичвака ОСОБА_2 та їх сини - ОСОБА_4 - третя особа по справі та ОСОБА_4

Квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат, площею 17,3 кв.м., 13,6 кв.м. та 12,3 кв.м., житлова площа квартири становить 43,2 кв.м. (арк.с.16-18). Квартира не приватизована.

28 березня 2006 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2(арк.с.6).

З 27 квітня 2003 року ОСОБА_3 утримувався під вартою під час проведення досудового слідства та судового розгляду справи, а після засудження відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки звільнився умовно - достроково 01 грудня 2006 року.

Відповідно до довідки Верхньосироватської сільської ради від 05 червня 2018 року №592 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, але фактично за цією адресою не проживає; на даний час фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2007 року по теперішній час( арк.с.22).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2007 року ОСОБА_3 був вселений до спірної квартири, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були зобов'язані не чинити йому перешкод у користуванні житлом.( арк.с.7-10).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові ОСОБА_3 у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким був встановлений порядок користування квартирою. У користування ОСОБА_3 була виділена жила кімната площею 12,2 кв.м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати. (арк.с.11-15).

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Частинами 1,2 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

У пункті 10 постанови № 2 Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року Верховний Суд України роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Позивачка не надала суду безспірних доказів того, що відповідач без поважної причини понад шести місяців не проживає у спірній квартирі.

У той же час суд вважає встановленим, що між сторонами склалися усталені неприязні стосунки, наслідком чого стало непроживання відповідача в спірній квартирі понад строки, встановлені ст. 71 Житлового Кодексу України.

Факт наявності усталених неприязливих стосунків між сторонами, крім пояснень відповідача, підтверджується копією вироку суду від 26 грудня 2005 року, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час святкування Великодних свят на ґрунті ревнощів ОСОБА_3 вдома за адресою АДРЕСА_1, вчинив зі своєю дружиною ОСОБА_8 сварку, під час якої намагався її вбити з рушниці, але в ході боротьби з необережності було смертельно травмовано їхнього сина ОСОБА_9.

Після звільнення з місць позбавлення волі 1 грудня 2006 року ОСОБА_3 став проживати в домоволодінні по АДРЕСА_5, однак не втрачав зв'язку з спірною квартирою.

Намагаючись вселитися до спірної квартири, ОСОБА_3 в 2007 році звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконкому Верхньосироватської сільської Ради Сумського району про виселення з квартири, спонукання до зняття реєстрації в ній, вселення в квартири, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, він був вселений до спірної квартири, було встановлено, що відповідачі по справі чинять ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були зобов'язані не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житлом. ОСОБА_5 була виселена зі спірної квартири( ар.с.7-10).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові ОСОБА_3 у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині також були задоволені, був встановлений порядок користування спірною квартирою, у відповідністю з яким у користування ОСОБА_3 була виділена жила кімната площею 12,2 кв. м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати( ар.с.11-15).

Відповідач був вселений до спірної квартири в примусовому порядку, але з 2007 року він у спірній квартирі не проживав, виділену йому за судовим рішенням кімнату закрив на ключ, виділеним йому в користування житловим приміщенням не користувався, фактично проживає з своєю цивільною дружиною в АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка посилалась на те, що відповідач не буре участь у сплаті комунальних послуг, не надає коштів на поточний ремонт квартири; після пожежі, яка сталася у квартирі в червні 2016 року і яка знищила майже всю квартиру, ОСОБА_3 не надавав коштів на її відновлення, що, на думку позивачки, також є підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Разом з тим, усунення від участі в утриманні квартири, несплата комунальних послуг може бути самостійною підставою для звернення до суду з відповідним позовом; зазначені обставини самі по собі не можуть бути підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом.

У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачка не надала суду належних доказів на підтвердження наявності обставин, зазначених у статті 71 Житлового кодексу України, які можуть бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_3, фактично створивши нову сім'ю, постійно проживає зі своєю цивільною дружиною в АДРЕСА_2 не може бути підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_3 він не проживає в спірній квартирі з поважної причини, оскільки не хоче провокувати сварки та скандали з бувшою дружиною ОСОБА_2, яка користується спірною квартирою. Це тим більше неможливо, що він на даний час перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка має домоволодіння в АДРЕСА_2, яке збирається продавати і іншого житла, крім спірної квартири, в нього немає.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,81,263,264,264 ЦПК України, ст. ст. 9,71 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя