Справа № 362/2708/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2297/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 14.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Березовенко Р.В., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, Асоціації Вільних Профспілок Київщини на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_3, третя особа Асоціація Вільних Профспілок Київщини про визнання звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

30 травня 2017 року ОСОБА_2, звернулася до суду із названим позовом, де просила, із врахуванням доповнень, визнати незаконним та протиправним її звільнення за наказом №58-к директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», поновити її на посаді бухгалтера по заробітній платі, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 травня 2017 року по день її поновлення.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що працювала в ОСОБА_4 підприємстві «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України з 1985 року на посаді бухгалтера.

Разом з тим, з 1997 року вона обіймає повноваження голови Вільної профспілки на ОСОБА_4 підприємстві «Дослідне господарство «Саливонківське».

04 травня 2017 року директор Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 видав наказ №56-к від 04-травня 2017 року, яким її звільнено з роботи за ст. 40 КЗпП України через скорочення штатів.

Вважає такий наказ незаконним та таким, що порушує її трудові та громадянські права через упередженість керівництва відповідача до неї, як профспілкового діяча, відсутність підстав, як для скорочення штатів, так і згоди на її звільнення профспілкової організації.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що оскільки позивач не являлась членом профспілкової організації відповідача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське», останній не розглядав питання про надання згоди на її звільнення.

Тобто, у розумінні ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», згода на звільнення позивача відсутня та не потрібна, про наявність інших порушень трудового законодавства, допущених відповідачем, при звільненні позивача судом не встановлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, Асоціація Вільних Профспілок Київщини подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просять рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційних скаргах та відзивах на них, у межах доводів та вимог апеляційних скарг, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного ОСОБА_5.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивач працювала в ОСОБА_4 підприємстві «Дослідне господарство «Саливонківське» з 1985 року на посаді бухгалтера ( а.с. 5 т. 1 ).

Згідно листа Інституту Біоенергетичних культур і цукрових буряків «Про ефективне ведення фінансово-господарської діяльності підприємств» №07/725 від 30 січня 2017 року, директорів наукових установ та дослідних господарств Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН повідомлено, що у зв'язку з підвищенням рівня мінімальної заробітної плати працівників, які перебувають у державному секторі економіки, з 01 січня 2017 року Законом України «Про оплату праці» визначено, що розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, необхідно вживати заходи з питань розгляду можливостей, зокрема, щодо скорочення адміністративно-управлінського персоналу, першочергових скорочень вакансій та сумісників, скасування робіт в надурочний час, у вихідні та святкові дні, припинення укладання нових трудових договорів, у тому числі і строкових договорів, припинення залучення працівників інших підприємств на умовах цивільно-правових договорів ( а.с. 79 т. 1 ).

Листами відповідача №№55,56 від 13 лютого 2017 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» голову Конфедерації Вільних профспілок України та голову Вільних профспілок працівників «Дослідне господарство «Саливонківське» повідомлено про те, що у травні 2017 року планується провести скорочення штату та чисельності працівників одної одиниці із складу бухгалтерії, враховуючи норми чинного законодавства та збільшення витрат на соціальні виплати, підвищення рівня мінімальної заробітної плати, приведення до відповідності своїх витрат у фінансових планах на 2017 рік та виходячи з фінансових ресурсів та можливостей підприємства для підвищення ефективної роботи підприємства, стабілізації і розвитку виробництва, зменшення адміністративних та інших витрат, буде проведено оптимізацію чисельності бухгалтерської служби шляхом проведення на електронний документообіг за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ( а.с. 80, 81 т. 1 ).

Наказом відповідача №19 від 13 лютого 2017 року «Про скорочення штату працівників», внесено зміни до штатного розпису Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» з 03 травня 2017 року, скоротивши одну штатну одиницю, а саме: бухгалтера II категорії.

Штатний розпис у новій редакції ввести в дію з 03 травня 2017 року, керівнику бухгалтерського відділу подати у відділ кадрів кандидатуру працівника, що підлягає під скорочення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, начальнику відділу кадрів в порядку, встановленому трудовим законодавством підготувати проект наказу про попередження про наступне звільнення, попередити працівника, який займає зазначену посаду в п. 1 цього наказу про майбутнє звільнення у звязку із скороченням чисельності та штату ( а.с. 82 т. 1 ).

20 лютого 2017 року головою вільної профспілки Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» направлено директору Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 відзив на повідомлення з проханням подати економічне обґрунтування планових змін та копії штатного розпису станом на 17 лютого 2017 року ( а.с. 14 т. 1 ).

Наказом Державного підприємства "Дослідне господарство «Саливонківське» «Про попередження про наступне вивільнення» №39-к від 21 лютого 2017 року, попереджено про наступне вивільнення в порядку передбаченого ст. 49 пр. 2 бухгалтера II категорії ОСОБА_2, що підлягає скороченню за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 03 травня 2017 року, в звязку із змінами в організації виробництва і праці та змінами штатного розпису на підставі листа за №07/7251 від 30 січня 2017 року Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України та наказу №19 від 13 лютого 2017 року.

Зазначено про те, що вакансії на даний час в господарстві відсутні ( а.с. 9 т. 1 ).

21 лютого 2017 року директором господарства ОСОБА_3 ОСОБА_4 підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» бухгалтера ІІ категорії ОСОБА_2, у звязку зі скороченням чисельності працівників на підставі наказу №39-К від 21 лютого 2017 року та штатного розпису, попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП та зазначено про те, що вакансії на даний час в господарстві відсутні ( а.с. 86 т. 1 ).

23 лютого 2017 року головою Вільної профспілки Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_2 було направлено директору Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське»» ОСОБА_3 лист, в якому зазначено, що 21 лютого 2017 року, начальником відділу Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_6 їй було вручено наказ №39-К від 21 лютого 2017 року та попередження про її звільнення на підставі цього наказу.

Вважає, що наказ оформлено і видано з грубим порушенням трудового та профспілкового законодавства, він містить явні ознаки перевищення директором та начальником відділу кадрів своїх службових повноважень, тому вона пропонує скасувати наказ №39-К від 21 лютого 2017 року, а надалі - керуватися не власним бажанням, а законами України, як то належить керівнику державного підприємства, а нескасування наказу №39-К може потягнути за собою належні правові наслідки ( а.с. 15 т. 1 ).

Поданням директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 №66 від 27 лютого 2017 року повідомлено голову Конфедерації Вільних Профспілок України ОСОБА_7 про те, що в звязку з необхідністю підвищення ефективності використання трудового потенціалу працівників, оптимізації вимог до персоналу, економного використання робочого часу, ведення бухгалтерського обліку, зменшення обсягів виконуваних робіт відповідно до посадових обовязків, наказом №19 від 13 лютого 2017 року скорочено посаду бухгалтера II категорії та враховуючи подання головного бухгалтера, посадові обовязки бухгалтера II категорії, яку обіймає ОСОБА_2, доцільніше розподілити між працівниками бухгалтерії відповідно до ведення оновлених автоматизованих форм звітності та просить розглянути подання в установленому порядку та надати згоду на звільнення з 03 травня 2017 року бухгалтера II категорії ОСОБА_2 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Окрім іншого, зазначено, що вакансії на даний час в господарстві відсутні ( а.с. 88 т. 1 ).

Того ж дня Державне підприємство "Дослідне господарство «Саливонківське» направило Профспілковому комітету Вільних профспілок Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» аналогічне подання за №67 ( а.с. 10 т. 1 ).

03 березня 2017 року ОСОБА_2, як головою Вільної профспілки Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Асоціації вільних профспілок Васильківщини ( АВПВ ) Конференції вільних профспілок України, директору Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 було направлено відзив на подання, в якому зазначено наступне.

Як вбачається з тексту, 13 лютого 2017 року наказом №19 було проведено зміни в організації праці. Такі зміни не погоджувалися зі сторонами колективного договору, в отриманні копії наказу №19 їм відмовлено, фактично відбулося звільнення, але ще потім зроблено подання на отримання згоди на звільнення, що є порушенням трудового законодавства.

Лист №67 має очевидні ознаки службового підроблення. Він не підписаний директором господарства, печаткою господарства скріплено порожнє місце

Попри невідповідність подання вимогам КЗпП України та явні ознаки підроблення документа, повідомлено про ненадання згоди на звільнення ОСОБА_2 ( а.с. 16 т. 1 ).

Незважаючи на це, наказом Державного підприємства "Дослідне господарство «Саливонківське» №58-к від 04 травня 2017 року ОСОБА_2, бухгалтера II категорії звільнено з 04 травня 2017 року ( в звязку із скороченням штату ) за п. 1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 4 ).

Згідно доповідних записок від 31 березня 2017 року, 05 квітня 2017 року, 18 квітня 2017 року ОСОБА_2 зверталась до директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» з проханням негайно притягти винуватців до дисциплінарної відповідальності ( а.с. 17, 18, 19 т. 1 ).

19 квітня 2017 року ОСОБА_2 направлено директору Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 пропозицію про вирішення спору в досудовому порядку ( а.с. 13 т. 1 ), а 30 травня 2017 року - вона звернулась до суду із зазначеними вимогами, які доповнила 22 листопада 2017 року ( а.с. 1-3, 183-186 ).

На підтвердження заявлених вимог надала докази незаконності проведеного звільнення із займаної посади.

Так, відповідно до свідоцтва Васильківського районного управління юстиції №14 від 22 грудня 2003 року було легалізовано первинну профспілкову організацію Вільна професійна спілка працівників Державного прідприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ( вул. Білоцерківська, 24, смт. Гребінки Васильківського району Київської області ), сфера діяльності «Дослідне господарство «Саливонківське» в межах смт. Гребінки, с. Салинінки, с. Степове, с. Ксаверівка-2 Васильківського району Київської області, головою якої є позивач ( а.с. 11, 170-175 т. 1 ).

З свідоцтва «Про реєстрацію профспілкової організації» №55 від 21 червня 2004 року вбачається, що на підставі протоколу президії Ради Конференції Вільних Профспілок України №6 від 21 травня 2004 року первинна організація Вільної профспілки працівників «Дослідне господарство «Саливонківське» має мету захист соціально-економічних прав та інтересів працівників, а постійно діючим статутним органом управління є профспілковий комітет ( а.с. 12 т. 1 ).

При цьому, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №414792 від 30 березня 2012 року на підприємстві діє первинна профспілкова організація Державного підприємства Дослідного господарства «Саливонківське», ідентифікаційний код якої 26112957, місцезнаходження: 08662, Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Білоцерківська, буд. 24, і особою, яка має право вчиняти юридичні дії від її імені, та керівником є ОСОБА_8 ( а.с. 132, 133 т. 1 ).

Як вбачається із довідки голови первинної профспілки організації Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» - ОСОБА_6, ОСОБА_2 за час роботи на підприємстві не була членом первинної профспілкової організації Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України ( а.с. 147 т. 1 ).

Однак, як встановлено судом, що не заперечують і учасники процесу, позивач була членом іншої, зазначеної вище, первинної профспілкової організації та очолювала її діяльність у повній відповідності до чинного законодавства.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Кодексу законів про працю України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 ( крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації ), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу ( профспілкового представника ), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

При цьому, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_2 не є членом зазначеної спілки, а відтак, згода на звільнення позивача не потрібна, що, на переконання апеляційного суду, є хибним.

Водночас, поза увагою суду першої інстанції лишився той факт, що ОСОБА_2 є членом та головою, водночас, Вільної профспілки працівників Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське», створеної 25 липня 1997 року ( а.с. 11, 12, 195-197 ).

Наявність такої первинної профспілкової організації на підприємстві визнається і відповідачем, який звертався до неї із повідомленнями №56 «Про скорочення чисельності та штату працівників" від 13 лютого 2017 року та №67 від 27 лютого 2017 року про надання згоди, відповідно, на скорочення штату та чисельності працівників підприємства і звільнення з роботи позивача ( а.с. 8, 10 т. 1 ).

При цьому, відповідно до протоколу №3 від 03 березня 2017 року Асоціація вільних профспілок Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» не дала свою згоду на звільнення ОСОБА_2, обгрунтовуючи його тим, що подання відповідним чином не підписано, відсутній наказ про зміну штатного розпису, у бухгалтерії працює дві особи, а згоду на звільнення просять на одну, не було навчання та не запроваджено перехід на електронний документообіг ( а.с. 123-124 т. 1 ).

Державне підприємство «Дослідне господарство «Саливонківське» не зверталось із клопотанням про надання згоди на звільнення позивача до Асоціації Вільних Профспілок Київщини ( а.с. 190, 192 ), рівноправною стороною якої, серед інших, є і Асоціація вільних профспілок Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське».

Окрім іншого, матеріали справи містять докази вільних посад, на відсутність яких посилається перший відповідач та його представник у судовому засіданні, які можливо було б запропонувати позивачу у відповідності до положень ст. 49-2 КЗпП України.

Так, штатний позпис підприємства, який діяв з 01 травня та 03 травня 2017 року, відповідно, містив вакансію 0,7 штатної одиниці головного фахівця відділу та вакансії робітничих професій ( а.с. 137-141, 142-146 ), які не були запропоновані позивачу відповідно до чинного законодавства.

За таких обставин, ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 є членом профспілкової організації та її звільнення допускається лише за попередньою згодою виборного органу ( профспілкового представника ), первинної профспілкової організації та те, що відповідачем не доведено про відсутність інших вакантних посад, зокрема, у порушення вимог ст.ст. 40, 42, 43, 43-1, 49-2 КЗпП України.

Такий висновок апеляційного суду повністю грунтується на положеннях правової позиції, викладеній у справі Верховного ОСОБА_5 України за №6-1264цс17, де, серед іншого зазначено наступне.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають зясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 40, 42, 43, 43-1, 49-2 КЗпП України, ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, відповідно до довідки №11 про доходи ОСОБА_2 від 29 березня 2018 року її середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи складає 177,71 грн. ( а.с. 224 т. 1 ), що, на переконання апеляційного суду, відповідає порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою №100 Кабінету Міністрів України року від 08 лютого 1995.

З 05 травня 2017 року по 14 червня 2018 року кількість робочих днів складала 275 ( 17 + 20 + 21 + 22 + 21 +21 + 22 + 20 + 21 + 20 + 21 + 19 + 20 + 10 ).

Таким чином, розмір середнього заробітку за цей період позивача складає 48 870,25 ( 275 х 177,71 ) грн., який підлягає стягненню з першого відповідача на користь ОСОБА_2.

Відтак, зазначені доводи апеляційних скарг, на переконання апеляційного суду, знайшли своє повне підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 40, 42, 43, 43-1, 49-2, 232-233, 235 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76-80, 263-265, 367, 374, 376 ЦПК України, за їх обґрунтованістю.

При цьому, надані суду першої інстанції накази директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» ОСОБА_3 «Про скорочення посад» №121-к від 06 грудня 2016 року, згідно якого скорочено з 09 лютого 2017 року слідуючі посади: свинарка Центральної ферми - 1 од., ветеринарний фельдшер 1 од., попереджено про наступне вивільнення в порядку передбаченого ст. 49 пр. 2 КЗпП України працівників, які обіймають ці посади, ОСОБА_9 ветфельдшер, свинарка центральної ферми - ОСОБА_10 та запропоновано працівникам, що підлягають скороченню слідуючі вакансії - робітник на низькокваліфікованих ручних роботах у с/г та сторож, оскільки інші вакансії на даний час відсутні, «Про скорочення посад» №24-к від 09 лютого 2017 року, за яким скорочено з 14 квітня 2017 року слідуючі посади: сторож - 3 од., попереджено про наступне вивільнення в порядку, передбаченому ст. 49 пр. 2 КЗпП України працівників, які обіймають ці посади: сторож - ОСОБА_11, сторож - ОСОБА_12, сторож - ОСОБА_13 та запропоновано працівникам, що підлягають скороченню, слідуючі вакансії: робітник на низькокваліфікованих ручних роботах у с/г, оскільки інші вакансії на даний час відсутні ( а.с. 91, 92 т. 1 ), з точки зору суду другої інстанції, не спростовують його ( суду ) висновок про незаконність звільнення позивача із займаної посади і, відтак, правового значення для правильного вирішення заявленого спору не мають та не слугують підставою для відмови у задоволенні позову та апеляційних скаг.

Окрім іншого, доводи відзиву Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» на апеляційні скарги ( а.с. 20-28, 65-67 т. 2 ) зводяться до цитування законодавства, зокрема, положень ст.ст. 32, 39, 40, 43, 42, 49-2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, ст. 64 Господарського Кодексу, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», а інші доводи, зокрема, про те, що відмова профспілкового органу має бути обґрунтованою, у наказі зазначено про відсутність вільних вакансій, з відзиву голови Вільної профспілки працівників Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» не вбачається про проведення цим органом засідання щодо цього питання, його дати, складу осіб, ОСОБА_2, при його складані, мала заявити собі самовідвід через конфлікт інтересів, обґрунтування апеляційної скарги та позовних вимог мають більше емоційний характер, а не правовий, позивач не є членом профспілкової організації відповідача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське», докази позивача мають ознаки сумнівності, невідповідність протоколів Асоціації вільних профспілок «Дослідне господарство «Саливонківське» чинному законодавству, з точки зору суду другої інстанції, спростовуються вищевикладеним апеляційним судом та не є правовою підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін, а апеляції - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції вважає також за необхідне стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», на користь держави на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 10 240 ( 2 560 + 7 680 ) грн.

При визначені розміру судового збору апеляційний суд виходить із суми судового збору, що підлягав стягненню в суді першої інстанції при подачі позовної заяви, враховуючи заявлені три немайнові та одну майнову вимогу, в розмірі 2 560 ( 1 600 х 0,4 х 3 + 1 600 х 0,4 ) грн. та суми судового збору за подачу двох апеляційних скарг в розмірі 7 680 ( 2 560 х 150 : 100 х 2 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Асоціації Вільних Профспілок Київщини задовольнити. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_3, третя особа Асоціація Вільних Профспілок Київщини про визнання звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати і ухвалити за позовними вимогами нове судове рішення про їх задоволення.

Звільнення 04 травня 2017 року ОСОБА_2, бухгалтера ІІ категорії Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» за п. 1 ст. 40 КЗпП України ( в зв'язку із скороченням штату ) визнати незаконним та протиправним.

Поновити ОСОБА_2 на роботі бухгалтера ІІ категорії Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України».

Стягнути із Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05 травня 2017 року по 14 червня 2018 року в розмірі 48 870,25 грн.

Стягнути із Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» на користь держави судовий збір у розмірі 10 240 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного ОСОБА_5 протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_5