МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. № 2/521/1525/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про відшкодування шкоди,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» (далі - КП «ЖКС «Хмельницький»), Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - Департамент ДАБІ в Одеській області), посилаючись на те, що вона проживає в квартирі № 34, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі, яка належить їй, та її сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної часткової власності. Крім того, на її утриманні також знаходиться малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка зазначала, що відповідач, який проживає по сусідству без її згоди побудував під її вікнами господарчу прибудову в якій розмістив літню кухню з підвалом під нею. Внаслідок вказаних дій був погіршений краєвид з її вікна та вона була позбавлена можливості користуватися часткою двору за їх спільним будинком, оскільки відповідач розбив там свій особистий сад, город та викопавши там басейн.

Стверджувала, що через недодержання відповідачем будівельних норм при будівництві прибудови, її квартира прийшла до аварійного стану: в несучих стінах утворилися великі щілини, через що зимою видувається все тепло.

Вказувала, що її спроби вирішити конфлікт з відповідачем мирним, позасудовим способом не дали позитивних наслідків, оскільки відповідач на переговори не іде і виправляти шкоду, що спричинена її житлу не бажає.

Позивачка зазначала, що незаконними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 500000,00 грн.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд визнати господарчу будівлю, що прибудована позаду будинку самовільною, такою що побудована з порушенням передбаченого для цього порядку та зобовязати відповідача привести її знесення за свій рахунок; зобовязати відповідача усунути їй перешкоди у вільному користуванні земельною ділянкою, що знаходиться позаду будинку та парканом забору заводу камяної кислоти; стягнути з відповідача на її користь вартість відбудованого ремонту квартири №34, по вул. Дальницький, 38, в м. Одесі; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за вчинену незаконним будівництвом господарчої будівлі, що привела до ушкодження цілісності капітальних стін та внутрішньо квартирних перегородок, позбавленням можливості вільно користуватися земельною ділянкою, що знаходиться поза будинком моральну шкоду в розмірі 510000,00 грн.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надав суду заперечення на позов в яких просив суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони є незаконними (а.с. 103-105).

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач зазначав, що двокімнатна квартира №31, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі, житловою площею 29,2 кв.м., загальною площею 75.8 кв.м. розташована на першому поверсі трьох поверхового будинку та належить їх сімї на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 37200828 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №37201057, виданих РС ОМУЮ Одеської області від 07 травня 2015 року. Вказані документи підтверджують той факт, що прибудова не є самочинною та знесенню не підлягає.

Зазначав, що в 2004 році він почав будівельні роботи з реконструкції квартири №31 шляхом добудування до капітальної стіни фасаду будинку балкону та збільшення лоджії, яке проводилось з дотриманням будівельних, санітарних і пожежних норм і правил, і не має негативного впливу на технічний стан житлового будинку в цілому та на квартиру позивачки.

Сусіди, які на той час проживали у будинку не заперечували проти перебудови квартири №31. При цьому, позивачка з 2004 року по 2009 рік в квартирі №34 не проживала.

Що стосується присадибної території яка прилягає під його будинок, то вона була ним приведена до ладу, вивезено сміття та висаджено квіти. Крім того, вихід до присадибної ділянки лежить через його квартиру №31, яка є його власністю.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються книгою третьою розділом 1 главою 29 Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що позивачці та її сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 1994 року квартира № 34, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі (а.с. 18-19).

Відповідно до технічного паспорту від 27 грудня 2007 рокуАДРЕСА_1, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі знаходиться на другому поверсі і складається з двох кімнат жилою площею 26,2 кв.м., загальною площею 39,3 кв.м. (а.с. 30-31).

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2, зареєстровані: позивачка ОСОБА_2, та її діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою про склад сімї та реєстрацію та свідоцтвом про народження (а.с. 7, 16).

Встановлено, що 01 січня 2008 року між позивачкою та ЖКС «Хмельницьким» було укладено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2015 року квартира №31, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі, загальною площею 75,8 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с. 109).

30 квітня 2015 року право власності вказаних осіб було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №37201057 (а.с. 110-111).

З технічного паспорту від 27 квітня 2015 року на квартиру №31, по вул. Дальницька, 38, в м. Одесі, загальною площею 75,8 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. вбачається, що самочинних прибудов до вказаної квартири не має (а.с. 117-118).

З листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 лютого 2015 року вбачається, що при огляді представниками ділянки №2 КП «ЖКС «Хмельницький» квартири №34, в який проживає і яка належить на праві власності позивачці, встановлено, що в даній квартирі довгий час не проводився поточний ремонт. Пошкоджень покрівлі не виявлено, система каналізації знаходиться у робочому стані (а.с. 37).

В матеріалах справи також є аналогічний лист КП «ЖКС «Хмельницький».

Ухвалою суду від 16 грудня 2015 року за заявою позивачки по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с. 127-128).

З висновку судової будівельно-технічної експертизи №2698/6185-17 від 30 березня 2018 року вбачається, що технічні ушкодження стін квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі, що належить на праві власності позивачці, існують. Обставинами, які призвели до таких ушкоджень є неналежний контроль за технічним станом житлового будинку з боку виконавця послуг (субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору), а також неналежний контроль за технічним станом квартири з боку власника квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі.

Причинами ушкодження стін квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі є зволоження горищного та міжповерхового перекриттів через протікання покрівлі, системи водогінних комунікацій та каналізації; вікові зміни (корозія металу, зниження міцності і деформативних характеристик деревини, зниження захисних властивостей покриттів); несвоєчасне проведення капітальних ремонтів; відсутність підтримуючих та планових ремонтів; недотримання термінів при усуненні аварій.

Будівництво прибудови до квартири №31, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі, співвласником якої є відповідач не є причиною існуючих пошкоджень в квартирі №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі. Крім того, прибудова до квартири №31, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі не закриває доступ природного освітлення квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі.

Отже, експертом встановлено, що причинно-наслідковий звязок із завданою шкодою квартирі №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі в результаті виконання будівельних робіт в 2004 році по прибудові кухні до квартири №31, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі відсутній (а.с.162-182).

Таким чином, з урахуванням висновку експертизи, суд прийшов до висновку про відсутність вини відповідача із завданою шкодою квартирі №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі, співвласником якої є позивачка.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом згідно до ст. 322 ЦК України.

Як вбачається із ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобовязані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Безгосподарне утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом України.

Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто в деліктних зобовязаннях передбачено презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 510000,00 грн. позивачка послалась на те, що їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, повязаних з пошкодженням належного їй житла, втратою спокою.

Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи №2698/6185-17 від 30 березня 2018 року, вини відповідача в ушкодженні стін квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі, яка належить на праві власності позивачці не має, оскільки обставинами, які призвели до таких ушкоджень є: неналежний контроль за технічним станом житлового будинку з боку виконавця послуг (субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору), а також неналежний контроль за технічним станом квартири з боку власника квартири №34, по вул. Дальницькій, 38, в м. Одесі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка проводила ремонтні роботи в квартирі, та документи які підтверджують вартість ремонтних робіт в квартирі.

За таких обставин, суд вважає що позивачка не надала належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 23, 376, 391, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда