Справа № 515/912/18
Провадження № 2/515/1532/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 16 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 113.

Від шлюбу мають дітей: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивачка, стало те, що вони втратили почуття кохання один до одного, у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, між ним часто виникали сварки з різних побутових причин, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не вбачає, тому вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, вже півроку вони проживають окремо один від одного, жодних спроб для примирення не було, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с. 18 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України також передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 16.10.2013 року (а.с.4), 16 жовтня 2013 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за №113.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.12.2013 рок, серії НОМЕР_3 від 16.10.2013 року та серії НОМЕР_4 від 08.08.2015 року, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.6-8) слідує, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно, є сторони по справі.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують тривалий час, не спілкуються, втратили почуття взаємної поваги та кохання один до одного, примирення сторони по справі не бажають, про що свідчать подані ними заяви (а.с.а.с.17,18 ).

За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати.

При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_3". В поданій до суду заяві (а.с.2-3), остання просила залишити їй прізвище "ОСОБА_3». Тому, підстав для відновлення дошлюбного прізвища позивачки, суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704, 80 гривень, згідно квитанції №0.0..1 (а.с.1) від 11 червня 2018 року.

Керуючись ст.ст.56, 104, 105, 110-115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 77-81, 133, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 16 жовтня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за №113 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, які мають трьох неповнолітніх дітей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_3".

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( паспорт серії НОМЕР_5 виданого Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 16.01.2007 року) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотирьох) грн.80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк