Справа № 569/3173/18
11 вересня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Кирийчук Н.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, додаткових пояснень немає. Вказав, що відповідач є його внук. Просить суд, визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.
Суд заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 листопада 1997 року, посвідчене начальником Рівненського міського бюро технічної інвентаризації ВК РМР народних депутатів ОСОБА_4
Відповідно до адресної картки за адресою АДРЕСА_1 в даному житловому приміщенні, окрім позивача зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який є відповідачем по справі.
Договори на надання комунальних послуг в квартиру за адресою АДРЕСА_2, зокрема на надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, на вивезення побутових відходів, надання електроенергії та інші укладені з позивачем по справі ОСОБА_1
Згідно актів від 15 травня 2017 року, від 07 листопада 2017 року, від 16 січня 2018 року, які підписані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та засвідчених начальником ЖКП «Галицьке» ОСОБА_3 дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року і по даний час.
Позивач не може в повній мірі користуватися житловим приміщенням, через реєстрацію в квартирі відповідача, несе надмірні витрати з утримання майна та по сплаті комунальних послуг, які розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно п.1 ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так як відповідач з 2013 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду Бердій М.А.