Справа №263/7978/18
Провадження №2/263/1984/2018
У Х В А Л А

22 червня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилається на те, що з 28 серпня 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 «Абрамова». На теперішній час у провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. До теперішнього часу шлюб не розірвано. Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народились діти: син Олександр, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька Сніжана, ІНФОРМАЦІЯ_2. У період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рахунок власних кошті з метою поліпшення житлових умов придбали квартиру АДРЕСА_1 (Урицького) у місті Маріуполі, на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 10 січня 2001 року, який укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 У звязку з чим, просить суд визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 де частки кожного із співвласників є рівними; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м; іншу частину квартири АДРЕСА_2 залишити у власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 10 жовтня 2001 року за №1010/02; право спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме майно припинити; стягнути з ОСОБА_3 судові витрати; відстрочити сплату повної ставки судового збору до визначення судом ціни позову в ході розгляду справи.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні Засади оцінки майна і майнових прав» №1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження обєкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

У позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна на момент звернення до суду. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Однак, позивачем не зазначена ціна позову щодо дійсної вартості майна, тому, позивачу слід визначити дійсну вартість оспорюваного майна, шляхом предявлення до суду підтверджуючі про це документи та сплатити відповідну суму судового збору із урахуванням вже сплаченої суми судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наділений правом відстрочити або розстрочити сплату судового збору, але враховуючи те, що позивачем жодних доказів для обґрунтування скрутного матеріального становища не надано, зокрема того, що сплата судового збору стане надмірним тягарем, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260,261, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності, залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

-надати відомості щодо ціни позову із урахуванням дійсної вартості оспорюваного майна;

-надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Розяснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 23 червня 2018 року.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Д.В.Киян