Справа № 161/4212/18
Провадження № 2/161/1859/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., сторін, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами, а неповнолітню доньку залишити проживати разом з нею.

Позивач у судовому засіданні просила суд розірвати шлюб та наполягала на тому, що не бажає в подальшому проживати з чоловіком та не проживає з ним з жовтня 2017 року, шлюб існує формально.

Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо позову та просив суд не розривати шлюб, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №198 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть бути взяті до уваги, оскільки шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки і небажання хоча б однієї сторони перебувати у ньому є безумовною підставою для його розірвання. Крім того суд вжив належних заходів щодо примирення сторін, а саме надав відповідний строк з 17 травня 2018 року по 20 червня 2018 року, який свого результату не дав, оскільки позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. З цих підстав суд вважає, що подальше існування шлюбу між сторонами є неможливим, а тому його слід розірвати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, зареєстрований 09 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №198- розірвати.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, НОМЕР_2 від 09 грудня 1999 року виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області.

Повне судове рішення складено та підписано 20 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров