Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 296/819/16-ц

провадження № 61-5302св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - виконавчий комітет Житомирської міської ради,

представник відповідача - Чернюк Алла Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2016 року у складі судді Сингаївського О. П. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області

від 05 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Товянської О. В., Гансецької І. А., Кочетова Л. Г.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради про зобов'язання видати ордер на право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що у 1998 році її було вселено у квартиру

АДРЕСА_1. У липні 2012 року вона звернулась до відповідача із заявою про видачу на її ім'я ордера на вказану квартиру. Проте, листом від 25 серпня 2012 року її було повідомлено про те, що вказана заява не може бути задоволена, оскільки вона має право лише на тимчасове проживання у цій квартирі, а спірне житло включено до фонду житла для тимчасового проживання громадян в будинках маневреного переселенського фонду.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просила зобов'язати виконком Житомирської міської ради видати їй ордер на право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області

від 05 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у встановленому законом порядку виконком Житомирської міської ради рішення про надання спірного житла позивачу не приймав, а тому видача позивачу ордера на спірне житло суперечить вимогам житлового законодавства та порушуватиме черговість надання житла, конституційні та житлові права тих громадян, які перебувають у черзі на отримання житла раніше.

28 жовтня 2016 рокуОСОБА_3подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій не досліджено фактичних обставин справи у їх сукупності, не проведено повного з'ясування обставин справи та не перевірено їх правового обґрунтування.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що виконком Житомирської міської ради надав

ОСОБА_3 дозвіл на тимчасове проживання у квартирі АДРЕСА_1 як виняток, терміном на 1 рік з обов'язковою сплатою за житлово-комунальні послуги. Вказана обставина з'ясована, не заперечувалась сторонами та встановлена рішеннями Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2013 року та 19 травня 2015 року.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня

2008 року № 537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» квартира АДРЕСА_1 віднесена для використання під маневровий переселенський фонд.

Також, встановлено, що у визначеному законом порядку виконком Житомирської міської ради рішення про надання спірного житла позивачу не приймав.

У судовому засідання під час апеляційного розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в черзі на отримання житла під № 58.

Відповідно до статті 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Підстави та порядок надання жилих приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду передбачені главою 1 розділу ІІІ ЖК Української РСР.

Статтею 31 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством.

Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються у порядку черговості (стаття 43 ЖК Української РСР).

Відповідно до статті 51 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Статтею 58 ЖК Української РСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України

2004 року, враховуючи те, що виконком Житомирської міської ради у визначеному законом порядку рішення про надання спірного житла позивачу не приймав, а лише надав дозвіл на тимчасове проживання у спірному житловому приміщенні та з урахуванням того, що позивач перебуває у черзі на отримання житла під № 58, дійшов обґрунтованого висновку про те, що видача ордера позивачу на спірне житло буде суперечити вимогам житлового законодавства та порушуватиме черговість надання житла, користування та житлові права тих громадян, які перебувають у черзі на отримання житла раніше.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені заявником у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційна скарга без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило