АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6412/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року місто Київ

справа № 752/12124/13-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Вербової І.М.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену під головуванням судді Мирошниченко О.В., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», стягувачі: публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль», публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з приводу виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2013 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що під час розгляду судом першої інстанції заяви про заміну сторони виконавчого провадження, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що на час переходу прав від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1, у зв'язку з чим здійснити заміну сторони виконавчого провадження не було можливості.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконна, оскільки при її прийнятті судом невірно застосовано до фактично встановлених обставин спірних правовідносин норми ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Від заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до Апеляційного суду міста Києва було подано відзив на апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1, в якому зазначало, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилалося на те, що суд першої інстанції аргументовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник боржника апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заявник та стягувачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшла заява, у якій товариство просить розглядати справу у відсутність їх представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з наявності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2068853,40 грн. та судові витрати у розмірі 3219 грн.

01.11.2013 року Голосіївським районним судом міста Києвана адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено виконавчий лист у справі №752/12124/13-ц.

30.08.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №114/45, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №014/0254/85/59083 від 30.01.2012 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

Цього ж дня між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги №114/45-ДГ, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №014/0254/85/59083 від 30.01.2012 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.08.2017 року до договору відступлення права вимоги №114/45-ДГ від 30.08.2017 року, право вимоги за кредитним договором №014/0254/85/59083 від 30.01.2012 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Звертаючись із заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просило замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі №752/12124/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження й її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, зважаючи на норму ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», отримавши виконавчий лист на виконання судового рішення, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» набув статус сторони виконавчого провадження - стягувач.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

А відтак доводи апелянта про невірне застосування судом першої інстанції до фактично встановлених обставин норм ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що заявником не було надано доказів на підтвердження того, що на час переходу прав від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1, у зв'язкуз чим здійснити заміну сторони виконавчого провадження не можливо, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, коли до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

При цьому можливість звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження можлива на будь-якій стадії процесу, навіть і у разі коли виконавче провадження не відкрито.

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Посилання представника боржника в суді апеляційної інстанції на те, що суд вийшов за межі розгляду заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заявник у заяві просив замінити стягувача у виконавчому листі №752/12124/13-ц, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд розглядає заяву, виходячи з доводів та обґрунтувань, викладених в заяві.

Посилання представника боржника на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не долучив до матеріалів справи реєстр боржників за формою згідно з додатком №2 та всіх додатків до договору відступлення права вимоги, колегія суддів відхиляє, оскільки стягувачем було долучено до матеріалів справи витяг з реєстру боржників від 30.08.2017 року щодо боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №014/0254/85/59083 від 30.01.2012 року, що є додатком до договору відступлення права вимоги №114/45 від 30.08.2017 року.

При цьому доказів на підтвердження тверджень представника апелянта про те, що договір відступлення права вимоги укладений між ПАТ «Комерційний ІндустріальнийБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є розірваним не надано.

Отже, суд першої інстанції задовольняючи заяву, дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог заявника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: