АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 757/27426/17-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/4424/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Віра Лайф» про захист прав споживача

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого 12 грудня 2017 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Цокол Л.І.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ СК «Віра Лайф», в якому просив достроково припинити договір страхування життя №04/0000027 укладений між ПрАТ СК «Віра Лайф» та ОСОБА_2; стягнути з відповідача на користь позивача сплачені страхові платежі.

В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що між ПрАТ СК «Віра Лайф» та ОСОБА_2 укладеного договір страхування життя №04/0000027 від 27 червня 2007 року та 21 червня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, якою договір№04/0000027 від 27 червня 2007 року переведено у безвнесковий.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19 липня 2006 року анульовано ліцензію ПрАТ СК «Віра Лайф» та виключено з Державного реєстру фінансових установ, тому позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове припинення договору №04/0000027 від 27 червня 2007 року, проте лист повернувся, у зв'язку з відсутністю відповідача за адресою: м. Київ, бул. Марії Приймаченко, 1/27, оф. 507.

А тому позивач змушений був звернутись до суду із даним позовом за захистом порушеного права.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Віра Лайф» про захист прав споживача - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що висновок суду першої інстанції про ненадання доказів на підтвердження сплати страхових платежів є необґрунтованими, оскільки укладаючи додаткову угоду №1 до договору №04/0000027 від 27 червня 2007 року, сторони перевели вказаний договір у безвнесковий та встановили, розмір платежу - 3000 доларів США з періодичністю сплати - одноразово. Також вказував, що судом не надано оцінку тому, що позивач не має можливості направити на адресу відповідача вимогу оскільки за зареєстрованою адресою відповідач не знаходиться.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав викладеній у ній. Зазначав, що позивачем до звернення із позовом до суду направлялась вимога до страхової компанії, проте суду не надавав, оскільки судом не ставилось щодо цього питання та позивач вважав, що дана обставина не потребувала доказуванню.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляв. Тому у відповідності до положень ст.372 ЦПК України та у зв'язку зі строком перебування справи в провадженні суду, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 червня 2007 року між ПрАТ СК «Віра Лайф» та ОСОБА_2 укладено договір страхування життя №04/0000027 (а.с. 6-7).

Пунктом 2.1. договору визначено, що предметом об'єктом договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю Застрахованої особи.

Відповідно до п. 8.1. договору, строк дії договору становить 20 років, а саме, з 21 червня 2007 року по 20 червня 2027 року.

Пунктом 6 договору сторони узгодили, що розмір страхових платежів становить 1000 доларів США щорічно строком до 20 червня 2027 року.

21 червня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, якою договір№04/0000027 від 27 червня 2007 року внесено зміни до п.6 договору, а саме розмір страхового платежу становить 3000 доларів США одноразово (а.с. 8).

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивачем здійснювалась сплата страхових платежів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

У статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій собі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст.28 Закону України «Про страхування», про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивачем направлялась на адресу відповідача повідомлення про дострокове припинення дії договору страхування.

А посилання представника позивача у суді апеляційної інстанції на те, що ним направлялась повідомлення про дострокове припинення дії договору страхування в силу положень ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не приймаються до уваги.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

За п. 9.5 Договору та ч. 6 ст. 28 Закону України «Про страхування», у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми.

Як визначено у статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, оскільки, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про припинення дії договору №04/0000027 від 27 червня 2007 року, а також відсутні докази по сплаті страхових внесків апеляційний суд погоджується з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що на підтвердження своїх доводів про направлення повідомлення на адресу відповідача ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 18 вересня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: