Справа № 464/615/18
пр.№ 2/464/708/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого Мички Б.Р.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 464/615/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №35 в будинку №10 по вул.Скрипника у м.Львові, та примусово зняти його з реєстраційного обліку в його квартирі. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що є власником зазначеної квартири. Окрім нього у ній зареєстровані дочка ОСОБА_3, онуки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 колишній чоловік його доньки. З жовтня 2014 по даний час ОСОБА_2 у даній квартирі не проживає та не з'являється, шлюб між ним та його донькою розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.11.2015. У добровільному порядку відповідач знятися із реєстрації не бажає, обмежуючи у такий спосіб його права, оскільки сплачує за такого надмірні комунальні послуги, які не надаються, але нараховуються. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.04.2018 закрито підготовче провадження по даній справі та таку призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з'явився, 27.03.2018 подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

В судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом надсилання судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у зазначений строк в ухвалі від 28.02.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин.

У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача та неподанням ним відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з довідки з місця проживання про склад сімї і прописку №153 від 24.01.2018 вбачається, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем квартири №35, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Скрипника, 10 та вселився у таку на підставі ордера №001555 від 03.09.1998. Окрім нього, в такій зареєстровано ще п'ятеро осіб: ОСОБА_4 (внучка), ОСОБА_5 (внук), ОСОБА_6 (внук), ОСОБА_2 (зять) та ОСОБА_3 (дочка) (а.с. 7).

Як стверджується актами ЛКП «Під Зуброю» від 18.07.2017, 19.10.2017 та 25.01.2018 під час перевірки паспортного режиму квартири №35, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Скрипника, 10, було виявлено, що ОСОБА_2 був відсутній і не проживає за даною адресою. Вказане своїми підписами стверджують сусіди (а.с.11-13).

Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 із змінами, внесеними з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаною позивачем підстави, ст.71 або ст.107 ЖК України, а саме: якщо особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу.

Частиною 4 ст.97 Житлового кодексу України встановлено, що піднаймач жилого приміщення вправі за згодою членів своєї сім'ї у будь-який час розірвати договір піднайму.

Згідно із ст.99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним.

Аналогічне положення відображене в п.8 Постанови Пленуму Верхового суду СССР від 03.04.1987 №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», згідно з яким за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо особа відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення.

Суд вважає, що наявна реєстрація відповідача, який не користується квартирою № 35 у будинку № 10 по вул.Скрипника у м.Львові понад рік, не є власником даного жилого приміщення, не свідчить про збереження за ним права на користування спірним жилим приміщенням, яке виникає лише у випадках, передбачених законом, а тому, з огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірній квартирі понад рік без поважних причин, втратив право на користування нею, а відтак позовні вимоги у частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, слід задовольнити.

Що ж до вимоги про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартирі, то суд приходить до висновку, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу

реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

А відтак, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов'язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем не доведено, що при визнанні відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що в свою чергу є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, порушуються чи будуть порушені його (позивача) права, така вимога заявлена позивачем передчасно та на даний час відсутні підстави для її задоволення.

Окрім цього слід зазначити, що вимога позивача щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 заявлена до неналежного відповідача, а відтак у задоволенні такої слід відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі статтей 71, 97, 99 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування приміщенням квартири №35, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Скрипника, 10.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий Б.Р. Мичка