Справа № 646/9175/16-ц
№ провадження 2/646/62/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.07.18 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Марковій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,
Ухвалою судді від 25.08.2016 відкрито провадження у справі.
Позов обґрунтовано тим, що 30.05.2016 о 00.05 годин, біля будинку № 1 по провулку Банному в м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Samand», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження, відповідно до довідки ДАЇ, акту огляду пошкодженого транспортного засобу. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 182 658,31 грн.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги № 54 від 16.05.2016, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 05.12.2016, в судове засідання не з'явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи.
Справа перебуває на розгляді в суді з серпня 2016 року, за цей час представник відповідача не надав письмового відзиву та будь-яких пояснень щодо позову, представник відповідача неодноразово не з'являвся в судові засідання, повідомляючи різні причини для відкладення розгляду справи.
Суд вважає, що останнє клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки судове засідання було призначене заздалегідь. За таких обставин посилання представника відповідача на його відпустку суд вважає неповажною причиною неявки в засідання по даній справі, і зловживання ним своїми процесуальними правами.
Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) суд встановив наступне.
03.04.2016 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки Сузукі, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2016, яке набрало законної сили, ОСОБА_2, водія автомобіля марки «Samand», державний номерний знак НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Між ТДВ «СК «Київ Ре» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6742970, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «Samand», державний номерний знак НОМЕР_1.
Згідно звіту № 384 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Сузукі, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 на дату ДТП 03.04.2016 складає 231 658, 31 грн.
Таким чином, ОСОБА_2 повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 182 658,31 грн.
Крім того, позивач зазначила, що їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 10 000 грн. Так, внаслідок ДТП остання перенесла потужні страждання та стрес, пов'язані зі страхом за своє життя та відновлення автомашини. Позивач зазначила, що вона є інвалідом 3 групи, їй протипоказане довге перебування на ногах, тому автомобіль є важливим засобом для пересування.
Також позивач просив стягнути витрати на правову допомогу та судові витрати.
В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 03 квітня 2016 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Samand», номерний знак НОМЕР_3, біля будинку № 207 по проспекту Гагаріна в м. Харкові, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, не дотримався безпеченої дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki», номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п.п. 12.1, 13.1, 2.9а Правил дорожнього руху України.
Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2017 року у справі № 646/5218/16-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Між ТДВ «СК «Київ Ре» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6742970, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Самант, державний номерний знак НОМЕР_1.
Згідно звіту № 384 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Сузукі, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 на дату ДТП 03.04.2016 складає 231 658,31 грн.
Власником автомобіля Suzuki SХ-4, державний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 825801.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору.
Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини.
Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до приписів статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить: 231658,31 - 49 000 = 182 658,31 гривень.
Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати вказану різницю.
Відповідно до ч.3,4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у зв'язку із чим ОСОБА_1 змушена була змінити свій звичний розпорядок дня, зазнав душевних страждань та переживань.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі 111 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-УІ "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Оскільки, позивач є юридично не обізнаною особою, то вона була змушена звернутись за юридичною допомогою, на що витратила власні кошти в сумі 5000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Факт отримання юридичних послуг підтверджується Договором про надання правової допомоги № 54 від 16.05.2016, розрахунком наданих юридичних послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 54 від 16.05.2016, квитанцією № 54 від 16.05.2016.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення вказаних витрат з відповідача в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10-13, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 12, 14, 22, 1188, 1194, 1172, 1187 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування: матеріальної шкоди суму в розмірі 182 658,31 грн.; компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати:
- судовий збір в розмірі 1966,58 грн.;
- витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.А. Єжов