Номер провадження 22-ц/775/1218/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

судді-доповідача Халаджи О.В.

суддів: Гапонова А.В., Папоян В.В.,

секретар Ротар Я.Б.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Павленка Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Бахмут цивільну справу №234/14913/17, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( суддя Пікалова Н.М. повний текст рішення виготовлено 05 червня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві зазначено, шо наказом начальника філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №479-к від 05.09.2017 року ОСОБА_2 звільнена з посади завідувача територіального відокремленого безбалансового відділення IV типу №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 05.09.2017 року у зв'язку з втратою довір'я згідно п.2 ст.41 КЗпП України.

Згідно змісту даного наказу №479-к від 05.09.2017 року, його підставою є наступні документи: висновок комісії з проведення службового розслідування від 05.09.2017 року; наказ по філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.09.20174 року №2097 «Про заходи за результатами службового розслідування»; протокол засідання профспілкового комітету №21 від 05.09.2017 року; пояснення ОСОБА_5. ОСОБА_2 вважає, що вказаний наказ №479-к від 05.09.2017 року є незаконним і підлягає скасуванню з поновленням її на посаді завідувача ТВБВ №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» з наступних підстав.

Наказом начальника філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №1317-к від 21.04.2012 року вона була прийнята на посаду завідувача ТВБВ IV типу №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Права та обов'язки завідувача ТВБВ №10004/0282 встановлені посадовою інструкцією завідувача ТВБВ №10004/0282, затвердженої 10.10.2016 року начальником філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Але згідно її посадових обов'язків, вона не обслуговувала безпосередньо грошові, товарні або культурні цінності, не здійснювала та не виконувала операцій, безпосередньо пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей.

Таким чином, вона не може відноситись до кола осіб, яких можна звільнити із зазначеної підстави.

Крім того, в наказі про її звільнення не має роз'яснення сутності вчиненого порушення, яке слугувало причиною звільнення.

Також відсутні докази, що підтверджують нібито її винні дії, не встановлено будь-якої матеріальної шкоди, завданої нібито моїми діями, що були підставою звільнення у зв'язку з втратою довір'я.

Таким чином, звільнення з посади завідувача ТВБВ №10004/0282 у зв'язку із втратою довір'я за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України було здійснено всупереч вимог трудового законодавства та без додержання законних правових підстав, а тому є незаконним.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено в повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2, та подала апеляційну скаргу. Вважає, що Краматорським міським судом Донецької області під час ухвалення рішення від 01.06.2018 року по справі були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, фактично недоведені, висновки, викладені у цьому рішенні суду першої інстанції не відповідають обставин справи, судом були порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Також в апеляційній скарзі зазначила наступне:

З приводу забезпечення збереження грошових коштів зазначила наступне, що згідно штатного розпису ТВБВ №10004/0282 на 01.09.2017 року, наданого суду, у даному ТВБВ працює два контролера-касира та один старший контролер-касир. Тобто саме ці особи у ТВБВ «10004/0282 здійснювали безпосереднє обслуговування грошових коштів, тобто здійснення касового обслуговування та касових операцій у банку. Отже завідувач ТВБВ повинен лише забезпечити наявність у приміщенні ТВБВ відповідних сховищ, сейфів, АТМ-систем, сейфі, візків, металевих шаф та контролювати зберігання готівки касирами банку виключно у цих сховищах.

З приводу забезпечення збереження матеріальних цінностей та майна ТВБВ зазначає, що згідно посадових обов'язків завідувача ТВБВ «10004/0282 ОСОБА_2 не входило укладання будь-яких договорів купівлі-продажу товару від імені банку, оскільки єдиним видом договору купівлі-продажу, який має право укладати банк є договір купівлі-продажу валютних цінностей, що має здійснювати виключно касирами банку. У змісті посадових обов'язків та у змісті договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність завідувача ТВБВ №10004/0282 ОСОБА_2, йдеться лише про матеріальні цінності, і взагалі не застосовується термін «товарні цінності». До посадових обов'язків завідувача ТВБВ №10004/0282 ОСОБА_2 не входило безпосереднє обслуговування товарних цінностей. Тому суд першої інстанції дійшов до помилкових та необґрунтованих висновків, що виявлені в ході службового розслідування порушення з боку позивача, які свідчать про порушення нею встановлених у банку правил поводження з матеріальними цінностями.

Стосовно перевипущених карток зазначила, що всі платіжні картки були перевипущені за особистим зверненням клієнтів до відділення, але без друкування заяв на перевипуск про що також було зазначено в службовому розслідуванні. При цьому, незважаючи на вимогу суду надати всі матеріали службового розслідування, відповідачем було проігноровано.

Просить рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На апеляційну скаргу позивача від відповідача надійшов відзив в якому він вказує, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджені всі обставини які мають для значення для справи та ухвалене рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року без змін.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, у судовому засідання підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 прийнято на посаду завідувача ТВБВ IV типу № 10004/0282 філії-Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» 21.04.2012 р. згідно наказу № 1317-к від 21.04.2012р.

Згідно посадової інструкції завідувача ТВБВ IV типу № 10004/0282 філії-Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», затвердженої 10.10.2016 р., з якою ОСОБА_2 була ознайомлена:

- Завідувач ТВБВ діє на підставі Статуту АТ «Ощадбанк», положення про Філію, положення про ТВБВ АТ «Ощадбанк», довіреності виданої Банком або керівником Філії банку (в порядку передоручення), а також на підставі повноважень, делегованих у встановленому порядку головою правління Банку;

- Завідувач ТВБВ забезпечує збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ. Несе відповідальність за забезпечення повної схоронності готівки, цінностей, цінних бланків та іншого майна у ТВБВ;

- Завідувач ТВБВ несе відповідальність, зокрема, за невиконання умов щодо збереження матеріальних та грошових цінностей, розкрадання, знищення або пошкодження основних фондів та інвентарю;

- у випадку невиконання своїх обов'язків, завідувач ТВБВ може бути притягнутий до дисциплінарної та матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України.

12.10.2016 р. з ОСОБА_2 було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язана:

- обережно поводитися з переданими йому на зберігання або інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходів щодо запобігання шкоди;

- своєчасно повідомляти адміністрацію установи банку про всі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених йому цінностей;

- суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання;

- не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обставин відомі йому операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації, а також службові доручення щодо каси.

В результаті службового розслідування встановлено наступне: за період з 08.02.2017 р. по 06.07.2017 р. завідувачем ТВБВ № 10004/0282 ОСОБА_2 було перевипущено платіжні картки до інших регіональних управлінь в кількості 44 шт. Порядок перевипуску платіжних карток регулюється Порядком емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ „Ощадбанк", затвердженим постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28 березня 2012 р. № 196 зі змінами та доповненнями (далі - Порядок № 196). Так, згідно п. 5.1. Порядку №196 Клієнт (фізична особа, власник Рахунку) може ініціювати перевипуск Платіжних карток (основних та/або додаткових) на новий строк наступним чином:

- шляхом надання Заяви (Додаток 10) до установи Банку, в якій обслуговується Рахунок Клієнта;

- шляхом надання Заяви до будь-якої іншої установи Банку, якщо Клієнт не має змоги звернутись в Установу банку, де відкрито Рахунок (здійснюється у відповідності до п. 5.1.5.);

- шляхом телефонного звернення до Контакт-центру Банку;

- за допомогою системи WEB-банкінг «Ощад 24/7», Mobile- банкінг «Ощад 24/7» (у разі технічної реалізації).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку суд першої інстанції виходив з того, що виявлені в ході службового розслідування порушення з боку ОСОБА_2 свідчать про порушення нею встановлених у банку правил поводження з матеріальними цінностіми, зокрема банківськими платіжними картками, а однією з додаткових підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП є вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку роботодавця.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можливо.

Так, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції не вірно застосував матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КзпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і та ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

В абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я може бути визнано обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зі змістом наведених норм підставою для звільнення можуть бути конкретні винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності.

З висновку службової перевірки та наказу про звільнення вбачається, що саме порушення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, посадової інструкції позивачкою відповідач пов'язував її звільнення, вважаючи, що такі дії ОСОБА_2 дають підстави для звільнення її у зв'язку із втратою довір'я.

Однак вільне тлумачення норм законодавства про працю з приводу того, що втрата довіри може мати місце в будь-якому випадку виконання працівником роботи на підставі договору про повну матеріальну відповідальність, навіть не пов'язаної із безпосереднім обслуговуванням грошей чи інших цінностей не ґрунтується на законі.

Укладення з працівником ОСОБА_2 договору про повну матеріальну відповідальність не замінює вимог Кодексу законів про працю в частині підстав для звільнення працівника у зв'язку із втратою довіри до працівника який безпосередньо обслуговує грошові цінності саме через його винні дії.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4, що нібито винні дії ОСОБА_5 при перевипуску платіжних карток призвели до списання грошових коштів з рахунків цих клієнтів, зокрема, комісійної винагороди у розмірі 60 гривень, що в свою чергу створює загрозу для відповідача винекнення в майбутньому майнових претензій таких клієнтів та необхідності відшкодувати завдану їм шкоду, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не спростовують висновків про невірне застосування судом першої інстанції ч.1 п.2 ст. 41 КЗпП України до ОСОБА_5, саме як завідувача ТВ БВ IV типу філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

На підставі вищевикладенного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував матеріальний закон та прийшов до неправильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

В силу ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Так, оскільки ОСОБА_5 було незаконно звільнено з посади завідувача територіального відокремленого безбалансового відділення IV типу №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 05.09.2017 року у зв'язку з втратою довір'я згідно п.2 ст.41 КЗпП України, то апеляційний суд приходить до висновку, про необхідність визнання незаконним наказу № 479-к від 05 вересня 2017 року про її звільнення та поновлення її на попередньому місці роботи.

Однак, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування наказу про звільнення не можуть бути задоволені, оскільки наказ про звільнення скасовується органом, який його виносив, в тому числі й на підставі рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України позивачу має бути виплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з моменту звільнення до дня постановлення рішення.

При розрахунку цього заробітку враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абзаців 1 і 3 пункту 2 Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку із навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всих інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до довідки про доходи від 10 серпня 2018 р. (а.с. 204) ОСОБА_5 працювала в Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на посаді завідувача ТВБВ №10004/0282, за основною формою працевлаштування. Розмір нарахованої заробітної плати за липень - серпень 2017 р. склав 9557,28 грн. Середньогодинна заробітна плата складає 38 грн. 69 коп.

Згідно відповіді на запит суду начальника філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Яківчик С.В. від 13 серпня 2018 року (а.с. 212) та доданого до нього табелю обліку відпрацьованого часу (а.с. 213-214) облік роботи ОСОБА_2 ведеться відповідно до відпрацьованих годин за графіком обліку робочого часу, Графік роботи ТВБВ працюють за графіком, з вихідними днями один - неділя, другий - згідно графіку, з дотриманням законодавчої норми робочого часу. ОСОБА_5 практично весь час впродовж 2017 року до дати звільнення працювала на п'ятиденному робочому тижні (з 8:00 до 17:00) з двома вихідними днями - субота, неділя з двома вихідними днями - субота, неділя. Це підтверджується табелями обліку робочого часу.

Облік робочого часу ОСОБА_5 ведеться погодинно. Середньогодинна заробітна плата за 2 місяці, які передують звільненню складає 38,69 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 06 вересня 2017 року по 18 вересня 2018 року включно в розмірі 80 552,58 гривень, без відрахування податків і обов'язкових платежів, виходячи з розрахунку: 38,69 грн. х (268 робочих днів х 8 робочих годин - 6 години (у робочі дні із скороченим робочим часом на одну годину) (а.с. 213-214).

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1920 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 479-к від 05 вересня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача територіального відокремленого безбалансового відділення IV типу №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача територіального відокремленого безбалансового відділення IV №10004/0282 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 вересня 2017 року по 18 вересня 2018 року включно без відрахування податків і обов'язкових платежів в розмірі 80 552,58 (вісімдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) гривні 58 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач: Халаджи О.В.

Судді: Гапонов А.В.

Папоян В.В.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 вересня 2018 року Халаджи О.В.