Постанова

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 285/1583/16-ц

провадження № 61-12055св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року у складі судді Савицької Л. Й. та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів Талько О. Б., Шевчук А. М., Кочетова Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та товариством, набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором від 31 січня 2008 року №30, укладеним між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 Вказаний кредитний договір був забезпечений договорами поруки № 32, № 33, укладеними між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, за умовами яких кожний із поручителів несе солідарну відповідальність з позичальником за порушення умов кредитного договору.

Вказує, що відповідачі належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконували, у зв'язку з чим станом на 22 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 220 818,86 грн, яку просить стягнути.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду 23 лютого 2017 року закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали).

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тобто, існує рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду 23 лютого 2017 року в частині закриття провадження щодо позовних вимог про стягнення відсотків та пені за кредитним договором, за період з 01 липня 2014 року по 22 березня 2016 року скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наявність судового рішення від 15 жовтня 2014 року не є підставою для зупинення подальшого нарахування процентів та пені за неналежне виконання зобов'язання, а тому у суду першої інстанції не було підстав для закриття провадження стосовно всього розміру позовних вимог. ТОВ «Кредитні ініціативи» просить стягнути заборгованість зі сплати відсотків та пені за період, який був предметом рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим підстав для застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали) до вимог за період з 01 липня 2014 року по 22 березня 2016 рок у суду першої інстанції не було.

У травні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає необґрунтованими висновки судів про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, оскільки у 2016 році позов подано ТОВ «Кредитні ініціативи» з інших підстав, зокрема, за інший період заборгованості, а третя особа ПАТ «Промінвестбанк» не був учасником розгляду у попередній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

14 серпня 2017 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи», в яких він просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а оскаржувані ухвали без змін. Вказує, що судами правильно встановлені фактичні обставини справи та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди встановили, що в червні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 січня 2008 року за період з 28 серпня 2009 року по 22 березня 2016 року у розмірі 220 818,86 грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 січня 2008 року за період з 28 серпня 2009 року по 30 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Указане рішення суду першої інстанції залишене без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 липня 2015 року, в якій зазначено, що позивач не довів факт отримання права вимоги за кредитним договором від 31 січня 2008 року, оскільки копії договорів про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» належним чином не завірені, зміст певних пунктів прихований та у додатку до Договору не визначений розмір грошового зобов'язання, за яким передається право вимоги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду залишені без змін.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПКУкраїни (у редакцій чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України у редакцій чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України у редакцій чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали).

За змістом пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України(у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направляючи справу на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення відсотків та пені за кредитним договором від 31 січня 2008 року за період з 01 липня 2014 року по 22 березня 2016 року, дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України(у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором від 31 січня 2008 року станом на 30 червня 2014 року, оскільки ці вимоги вирішені судом і рішення набрало законної сили. У цій справі позов пред'явлено з тих самих підстав - невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором, у тому числі за період з 28 серпня 2009 року по 30 червня 2014 року.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» висновків апеляційного суду не спростовують, на законність постановленої ухвали не випливають. Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат