Ухвала

22 червня 2018 року

м. Київ

справа № 199/328/17

провадження № 61-36708ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року в справі за позовом громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Подана 20 травня 2018 року до Верховного Суду касаційна скарга керівником громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1, ? ОСОБА_5 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від

19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною третьою статті 58 ЦПК України визначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини п'ятої статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28 листопада 2013 року

№ 12-рп/2013 вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до загальновживаної термінології, статутний документ - це основний локальний нормативний акт, що визначає порядок діяльності юридичної особи. В ньому зазначаються повноваження органів управління та порядок прийняття ними рішень, а також міститься інша інформація, встановлена законом.

Конкретний вид статутного документу залежить від організаційно-правової форми юридичної особи, ним може бути: статут, модельний статут, положення, наказ тощо.

Нормами Закону України «Про громадські об'єднання» не встановлено обов'язку громадського об'єднання без статусу юридичної особи мати саме статут, натомість для таких об'єднань передбачено Протокол установчих зборів, в якому, зокрема, має бути зазначена мета (ціль) діяльності громадського об'єднання (частина друга статті 9 Закону України «Про громадські об'єднання»).

За таких обставин, заявнику необхідно надати суду документи, які підтверджують, що ОСОБА_5 є керівником громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» та документи, що підтверджують надання ОСОБА_1 повноважень на здійснення представництва його інтересів у судових органах, в тому числі на подання касаційної скарги, громадською організацією «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від

19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2018 року.

Заявником до касаційної скарги додано копію постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та вказати у прохальній частині скарги судові рішення, які скаржник просить переглянути, при цьому вказати суд, який їх ухвалив, та дати їх ухвалення.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 13 липня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило