465/3780/17
2-к/465/2/18
У Х В А Л А

судового засідання

21.06.2018 року м.Львів

Фракнівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Потюк В.М.

представника заявника ОСОБА_1

представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання представника ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває клопотання представника ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору, в якому заявник просить визнати рішення районного суду Праги Чеської Республіки про стягнення боргу з Голови правління АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s) ідент. №24833053 ОСОБА_2 в сумі 863 299,06 чеських крон на користь ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) від 14.03.2017 року, що набрало законної сили 21.04.2017 року та надати дозвіл на примусове виконання вищевказаного рішення.

У судовому засіданні представник ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) підтримав подане клопотання з підстав, викладених у такому та просив клопотання задоволити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просила відмовити у задоволенні такого клопотання, з підстав викладених у запереченні.

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду повинно містити ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна на території України.

Ч. 2 ст. 466 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додається документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно із ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

28.05.2001 року було підписано Договір між Україною і Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, який було ратифіковано Ратифіковано Законом N 2927-III ( 2927-14 ) від 10.01.2002, ВВР, 2002, N 23, ст.147.

Відповідно до пункту «а» ст.52 Договору між Україною і Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, Договірні Сторони за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої Договірної Сторони: рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.03.2017 року Районним судом м.Праги 4, у складі самостійного судді - магістра ОСОБА_4, у справі за позовом ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) до відповідача АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s) про стягнення боргу, за яким відповідач повинен заплатити позивачу суму 820.180,- ч.к. разом з капіталізованими законними процентами за прострочення, нарахування станом на 21.6.2016 р. у розмірі 179.964,26,- ч.к. і процентами за прострочення від суми 820.180 ,- ч.к у розмірі 7,05% в рік з 22.6.2016 р. і до моменту оплати, все це на протязі трьох днів від набрання чинності рішення. Провадження щодо суми капіталізованих законних процентів за прострочення у розмірі 25.526,84 ч.к. частково припиняється. Відповідач повинен заплатити позивачу витрати на судочинство у розмірі 43.119,06 ч.к на протязі трьох днів від набрання чинності рішення.

Згідно з пункту «с» ст.54 Договору між Україною і Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, у визнанні та виконанні рішення на території другої Договірної Сторони може бути відмовлено, якщо відповідач по справі був позбавлений можливості захисту своїх прав, а у випадку недієздатності або обмеженої дієздатності - належного представництва.

Відповідно до ч.1 ст.468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є те, якщо сторона, стосовно якої постановлене рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Як встановлено з такого рішення Районного суду м.Праги 4 від 14.03.2017 року, що сторонами у спорі є дві юридичні особи, зареєстровані згідно законодавства Чеської республіки. Окрім цього, відповідачем по справі - АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s), а не голова правління АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s) - ОСОБА_2.

Також з вказаного рішення суду вбачається, що у судове засідання на 14.03.2017 року відповідач АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s) не зявився та таке рішення винесене за відсутності АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s).

Наведене свідчить про неналежне повідомлення сторони, щодо якої постановлено рішення іноземної держави про судовий розгляд та є підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні дані про повідомлення боржника про розгляд справи Районного суду м.Праги 4 -14.03.2017 року.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999 року клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Враховуючи ті обставини, що суд розглядає дану справу за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Районного суду м.Праги 4, прийнятого 14.03.2017 року на території іноземної держави про стягнення відповідач АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s), а ніяк не Голови правління АТ «УГЛІКОЛ а.с.»(UHLIKOL a.s) ідент. №24833053 ОСОБА_2, відповідно до якого не передбачається вирішення питання про заміну сторони по справі.

Натомість, клопотання заявлено відносно фізичної особи ОСОБА_2, який не є стороною у справі, яка розглядалась в іноземному судді, тому не може бути боржником. Це порушує ч.2 ст.61 Конституції України, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.468 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України у задоволенні клопотання може бути відмовлено в тому числі в інших випадках, встановлених законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що про необхідність відмовити у задоволенні клопотання представника ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору.

Керуючись ст.ст.258-260, 353,354, 469 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання представника ТОВ «Європа 2000,с.р.о.»(EVROPA 2000, s.r.o) про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 21.06.2018 року.

Суддя Мартинишин М.О.