Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 344/10697/15-ц

провадження № 61-4652св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Горблянського Я. Д., Горейко М. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 було поширено неправдиву, таку, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію відносно:

- примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку ОСОБА_1 приймати лівий спирт, розливати ліву горілку;

- привезення зовсім сторонніх людей з битами та їхнім облаштуванням на ночівлю для того, щоб з їхньою допомогою вчиняти ці незаконні дії;

- наявності трьох напрямків кримінальних дій стосовно ОСОБА_1 з усіма підтверджуючими доказами і документами у силових структурах Івано-Франківської області.

- причетності ОСОБА_1 до корупційних схем;

- причетності ОСОБА_1 до схем, що працювали на ОСОБА_4 та попередню владу;

Вказану інформацію було переглянуто на сайті youtube.com значною кількістю Інтернет-читачів, тобто вказана інформація стала доступною для широкого загалу.

Посилаючись на те, що поширена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інформація є неправдивою та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, ОСОБА_1 просив:

1) визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, висловлені та розповсюджені ОСОБА_2, ОСОБА_3, які ІНФОРМАЦІЯ_1 року були розміщені на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно:

- примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку ОСОБА_1 приймати лівий спирт, розливати ліву горілку;

- привезення зовсім сторонніх людей з битами та їхнім облаштуванням на ночівлю для того, щоб з їхньою допомогою вчиняти ці незаконні дії;

- наявності трьох напрямків кримінальних дій стосовно ОСОБА_1 з усіма підтверджуючими доказами і документами у силових структурах Івано-Франківської області;

- причетності ОСОБА_1 до корупційних схем;

- причетності ОСОБА_1 до схем, що працювали на ОСОБА_4 та попередню владу;

2) зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду спростувати інформацію, вказану у попередньому пункті, шляхом оголошення її неправдивості перед трудовим колективом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості та записом відеоінтерв'ю для подальшого його передачі в ЗМІ;

3) стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено частково:

1. Визнано такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, висловлені та розповсюджені ОСОБА_2, які ІНФОРМАЦІЯ_1 року були розміщені на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно:

- примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку ОСОБА_1 приймати лівий спирт, розливати ліву горілку;

- привезення зовсім сторонніх людей з битами та їхнім облаштуванням на ночівлю для того, щоб з їхньою допомогою робити ці незаконні дії;

- наявності трьох напрямків кримінальних дій стосовно ОСОБА_1 з усіма підтверджуючими доказами і документами у силових структурах Івано-Франківської області.

2. Визнано такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, висловлені та розповсюджені ОСОБА_3, які ІНФОРМАЦІЯ_1 року були розміщені на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно:

- причетності ОСОБА_1 до корупційних схем;

- причетності ОСОБА_1 до схем, що працювали на ОСОБА_4 та попередню владу.

3. Зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду в цій цивільній справі спростувати інформацію, висловлену та розповсюджену ОСОБА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року була розміщена на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно:

- примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку ОСОБА_1 приймати лівий спирт, розливати ліву горілку;

- привезення зовсім сторонніх людей з битами та їхнім облаштуванням на ночівлю для того, щоб з їхньою допомогою робити ці незаконні дії;

- наявності трьох напрямків кримінальних дій стосовно ОСОБА_1 з усіма підтверджуючими доказами і документами у силових структурах Івано-Франківської області, -

шляхом оголошення її недостовірності перед трудовим колективом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості та записом відеоінтерв'ю для подальшого його передачі в ЗМІ.

4. Зобов'язано ОСОБА_3 не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду в цій цивільній справі спростувати інформацію, висловлену та розповсюджену ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року була розміщена на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно:

- причетності ОСОБА_1 до корупційних схем;

- причетності ОСОБА_1 до схем, що працювали на ОСОБА_4 та попередню владу,

шляхом оголошення її недостовірності перед трудовим колективом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості та записом відеоінтерв'ю для подальшого його передачі в ЗМІ.

5. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що позивачем доведено факт поширення спірної інформації, а також те, що у оскаржуваній частині ця інформація стосується ОСОБА_1 Суд першої інстанції зробив висновок про часткове задоволення позову, оскільки поширена відповідачами відносно позивача інформація викладена у формі фактичних тверджень, а належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості цієї інформації відповідачами не було надано.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2016 року скасоване та ухвалене нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 був керівником державного підприємства, отже він відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості, й межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою. Межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Позивачем не визначено належного відповідача в даних спірних правовідносинах, і його не було залучено до участі в розгляді справи, оскільки журналіст (автор) та власник веб-сайту, на якому було розміщено відеоролик з інтерв'ю, не притягнуті до участі в справі як співвідповідачі;

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року, в якій просить оскаржене рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач має право обирати способи захисту порушеного права, зокрема, визначати заінтересовану особу за своїми вимогами. Апеляційний суд не взяв до уваги зміст позовних вимог, зокрема, оголошення неправдивої інформації перед трудовим колективом Івано-Франківського ОДОСП. Зазначає, що умови користуванням сервісом youtube.com є загальновідомими і загальнодоступними, і притягнення до участі у справі як співвідповідача youtube.com є неможливим без вирішення питання про визнання розміщених на цьому сервісі відомостей недостовірними.

Стверджує, що колективне звернення працівників Івано-Франківського ОДОСП станом на 09 квітня 2014 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 року відсутнє, відсутні докази ознайомлення із цим зверненням відповідачів. Апеляційний суд не надав оцінки показанням свідків, які не підтвердили примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку позивача та вчинення інших дій, про якій йдеться і інтерв'ю. Вважає, що апеляційний суд зробив передчасний висновок про оціночний характер суджень, які викладені в інтерв'ю, оскільки не задовольнив клопотання позивача про безпосереднє дослідження відеозапису, що позбавило можливість суд визначити характер оспорюваної інформації.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У січні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали заперечення на касаційну скаргу, в якій просять касаційну скаргу відхилити і оскаржене рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що колективне звернення працівників Івано-Франківського ОДОСП досліджувалося апеляційним судом і воно передувало запису відеоматеріалу. Вважають, що оспорювана інформація є достовірною і підтверджена показаннями свідків та іншими доказами. Крім того ця інформація була отримана із колективного звернення трудового колективу Франківського ОДОСП.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 поширено інформацію відносно: примушування працівників Івано-Франківського ОДОСП з боку ОСОБА_1 приймати лівий спирт, розливати ліву горілку; привезення зовсім сторонніх людей з битами та їхнім облаштуванням на ночівлю для того, щоб з їхньою допомогою вчиняти ці незаконні дії; наявності трьох напрямків кримінальних дій стосовно ОСОБА_1 з усіма підтверджуючими доказами і документами у силових структурах Івано-Франківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті youtube.com за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 було поширено інформацію відносно: причетності ОСОБА_1 до корупційних схем; причетності ОСОБА_1 до схем, що працювали на ОСОБА_4 та попередню владу.

Апеляційним судом встановлено і сторони не заперечували, що відомості, які ОСОБА_1 просив визнати недостовірними, і такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію, розміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 року каналом «Івано-Франківського обласного телебачення «Галичина» на Інтернет ресурсі youtube.com за відповідним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 був керівником державного підприємства.

При відмові у задоволенні позову апеляційний суд зробив висновок, що межа допустимої критики щодо ОСОБА_1 є значно ширшою, оскільки він був керівником державного підприємства. Також апеляційний суд вважав, що інтерв'ю ОСОБА_3 є оціночними судженнями, думками, переконаннями щодо подій в державі та на підприємстві. Крім того позивачем не залучено до участі в розгляді справи журналіста (автора) та власника веб-сайта, на якому було розміщено відеоролик з інтерв'ю.

Колегія суддів погоджується із цим висновком суду з таких підстав.

Згідно 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об'єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

За таких обставин, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позову, оскільки оціночні судження не підлягають спростуванню.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Встановивши, що позивач не зазначив у позовній заяві власника веб-сайта та не заявив до нього жодних вимог, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат