Справа № 361/4661/17 Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/3002/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 38 20.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Березовенко Р.В.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Літківська сільська рада Броварського району Київської області, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який, із урахуванням неодноразових уточнень, обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня з відповідачем ОСОБА_3 мати ОСОБА_4 Після смерті матері ОСОБА_2 стало відомо про наявність заповіту, який нібито був складений ОСОБА_4 14 березня 2008 року, посвідчений секретарем Літківської сільської ради Броварського району Київської області та зареєстрований за № 136. За цим заповітом ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_3

Даний заповіт, на думку позивача, є недійсним, оскільки мати була людиною малограмотною, ледве вміла читати та писати й навряд чим вона розуміла, що підписує саме заповіт на користь відповідача - ОСОБА_3 Також вважає, що згаданий вище заповіт підписано під психологічним тиском з боку ОСОБА_3, з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила визнати заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений 14 березня 2008 року секретарем Літківської сільської ради Броварського району Київської області та зареєстрований за № 136 недійсним.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовувала тим, що його було ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с. 10).

За життя, а саме 14 березня 2008 року, ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все належне їй майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_3 Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Літківської сільської ради Броварського району Київської області Шульгою Н.В. 14 березня 2008 року й зареєстровано у реєстрі за № 136 (Т.1 а.с. 36).

Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 до Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 звернулася - 01 червня 2016 року (Т.1 а.с.39).

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 до Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 звернувся - 05 жовтня 2016 року (Т.1 а.с. 45).

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що ОСОБА_4 не вміла читати та писати, проте судом першої інстанції було допитано ряд свідків, які дали покази щодо вміння ОСОБА_4 читати та писати. Судом була дана належна правова оцінка зазначеним показам й не було доведено в судовому порядку того факту, що ОСОБА_4 не розуміла суті здійснюваної процесуальної дії, а саме складення та підписання заповіту на користь ОСОБА_3

Відповідно до положень статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1223 ЦК України Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_3 14 березня 2008 року, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Літківської сільської ради Броварського району Київської області Шульгою Н.В., що повністю відповідає вимогам ст. 1251 ЦК України, відповідно до яких якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що, у свою чергу, призвело б до ухвалення незаконного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

Березовенко Р.В.