РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018

м.Харків

справа № 639/2260/18

провадження № 2/639/577/18

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

Учасники справи:

представник позивача - Шевчук Л.І.

відповідач-ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач-Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.02.2017 р. діти відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав та на підставі розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, Близнюківської районної державної адміністрації передані на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу.За цей період ОСОБА_2 з приводу відвідування дітей або прийняття будь-якої участі в їх вихованні до служби або до сімей, де виховуються її діти не зверталась, не телефонувала, не цікавилась їх здоров'ям. Спеціалістами центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, де відповідач перебуває на обліку, проводилась робота з матір'ю щодо належного догляду за дітьми, їх вихованням, виконанням батьківських обов'язків . Зі своєї сторони відповідач ніяких кроків, які б в подальшому надали можливість повернення дітей у родину ОСОБА_2 не здійснювала, нехтувала рекомендаціями спеціалістів центру, давала обіцянки, яких не виконувала, у запланований час до центру не з'являлась, на телефонні дзвінки не відповідала. З огляду на те, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток позивач просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідач проти позову заперечувала, стверджуючи, що вона декілька разів відвідувала дітей в період їх перебування в обласному будинку дитини в 2016 р. і 2017 р., на теперішній час вона влаштувалася на роботу, телефонувала у прийомну сім'ю, але їй запропонували зустрітися з дітьми поза межами будинку, а потім вона не мала можливості домовитися про день, тому як на дзвінки ніхто не відповідав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.Відомості про батька дітей записані згідно з вимогами ч.1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_2 разом з дітьми, цивільним чоловіком зареєстровані у гуртожитку по АДРЕСА_1, де займають одну кімнату.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.02.2017 р. задоволено позов Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , неповнолітні діти відібрані від матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав та діти передані органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

За рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.05.2017 р. № 314 малолітнім дітям ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 21.06.2017 № 177 малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4 передані на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно з розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації від 22.12.2017 № 968 малолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 передані на виховання та спільне проживання прийомним батькам ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Відповідно до вимог ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення цієї норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За інформацією служби у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації від 27.02.2018 № 01-34/187 ОСОБА_2 не зверталась до служби з приводу відвідування дітей або прийняття будь-якої участі в їх вихованні.

З листа, направленого на ім'я ОСОБА_2 випливає, що служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей повідомила відповідача щодо надання дозволу на відвідування та спілкування з дітьми, засоби зв'язку з батьками-вихователями.

Як випливає з пояснень ОСОБА_9, відповідач жодного разу не відвідала дітей у дитячому будинку, не цікавилась їх здоров'ям, не телефонувала та звязку з ними не підтримувала. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що в період розгляду справи ОСОБА_2 один раз зателефонувала ОСОБА_9, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, їй було запропоновано узгодити дату зустрічі з дітьми наступного дня, але вона так і не зателефонувала.

Малолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 перебували у комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 2» з травня 2016 р. по грудень 2017 р. Відповідач відвідала дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 лише чотири раза, а ОСОБА_7 двічі .При цьому, зустрічі займали від 10 до 30 хвилин.

Відповідно до інформації служб у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації від 21.02.2018 № 01-44/113 ОСОБА_2 не зверталась до служби з приводу відвідування дітей, родинний контакт не підтримувала.

Судом встановлено, що сім'я ОСОБА_2 знаходилась на обліку Центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді, як сім'я, яка перебуває у складних життєвих обставинах, з відповідачем проводилася відповідна робота, проте вона не виконувала рекомендацій, не змінила стан свого помешкання, не облаштувала місце для відпочинку дітей , їх занять, продовжує вживання спиртними напоями, що підтверджується характеристикою.

З роз'яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пунктом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З наданих суду доказів встановлено, що матір дітей ОСОБА_2 з 2016 р. не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, а з 2017 р. зовсім з ними не бачиться, участі у вихованні не приймає, не проявляє ніякого інтересу до їх життя, розвитку, навчання, нехтує своїми обов'язками.

Відповідно до висновку комісії Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як органу опіки та піклування, № 251 від 24.04.2018 р., ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а тому , діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо її неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- Департамент служб у справах дітей ( м.Харків, вул. Чернишевська, 55). Відповідач- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. ( паспорт НОМЕР_1, прож.АДРЕСА_1).

Повне судове рішення виготовлено 20.09.2018.

СУДДЯ -