АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №639/6868/17 (категорія: інші)

Провадження №22-ц/790/2214/18

13 вересня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Бурлаки І.В.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційними скаргами державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруці Юрія Сергійовича та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року (суддя - Гаврилюк С.М.) у цивільній справі №639/6868/17)

за скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на постанови державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруці Юрія Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_8,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з зазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначали, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року по цивільній справі № 2-437/11, яке набрало законної сили 06.05.2014 року, усунено перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_9 у володінні та розпорядженні належним їм на праві власності нерухомим майном. Представник стягувача ОСОБА_4 15.07.2014 року подав до Жовтневого ВДВС ХМУЮ виданий 02.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова по вказаній вище справі оригінал виконавчого листа, який за резолюцією начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 15.07.2014 року був переданий державному виконавцю Бондаренко. Проте, у строки, передбачені ч.1 ст. 25, ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не було відкрито та не було проведено виконавчі дії з виконання вказаного рішення. Лише через три роки з дня пред'явлення виконавчого документа до виконання державним виконавцем МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області Негруцею Ю.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 54646256 та № 54646366 та інші оскаржувані ними постанови про накладення штрафу, про наявність яких вони дізнались 07.11.2017 року, а отримали їх копії лише 28.12.2017 року.

Заявники зазначали, що їх права були грубо порушені, оскільки на час прийняття оскаржуваних постанов пройшли всі строки з примусового виконання судового рішення від 27.09.2013 року, а копії постанов про відкриття проваджень № 54646256 та № 54646366, в порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених вимог, заявники просили визнати неправомірними та скасувати постанови ДВ МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області Негруці Ю.С. про відкриття виконавчого провадження № 54646366 від 07.09.2017 року, про відкриття виконавчого провадження № 54646256 від 07.09.2017 року, постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням № 54646366, постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням № 54646366, постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням № 54646256 , постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням № 54646256.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено. Суд визнав неправомірними та скасував:

постанови ДВ МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Негруці Ю.С. про відкриття виконавчого провадження № 54646366 від 07.09.2017 року та № 54646256 від 07.09.2017 року;

постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням № 54646366;

постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням № 54646366;

постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням № 54646256;

постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням № 54646256.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволені скарги в повному обсязі.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі доводів скарги. Крім того, суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав відкриття відповідних виконавчих проваджень, адже підставами задоволення вимог скарги суд зазначив очевидні описки, допущені в довіреності від 28.03.2013 року та у виконавчому листі.

В апеляційній скарзі державний виконавець МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області Негруця Ю.С. також просить ухвалу суду від 05 лютого 2018 року скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволені скарги в повному обсязі. Державний виконавець зазначає, що жодним нормативно-правовим актом діючого законодавства України не встановлено будь-яких обмежень або граничного строку на примусове виконання судового рішення.

Більше того, згідно з ст. 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання, реальне виконання рішення суду на користь особи є частиною судового розгляду та завершальною стадією судового процесу.

Крім того суд необґрунтовано прийняв до розгляду уточнену скаргу від 05.01.2018 року, оскільки скаржниками змінена (доповнена) і підстава і предмет скарги, а уточнення скарги не передбачено ЦПК України.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі № 2-437/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у володінні і розпорядженні належним на праві власності нерухомим майном, на примусове виконання рішення від 27.09.2013 року, яке набрало законної сили 06.05.2014 року, про зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 повернути перегородки, які згідно техпаспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.06.2013 року відокремлюють приміщення 8 від приміщень 11 та 9 в положення, що існувало до порушення права - у відповідності до техпаспорту виготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 06 травня 2003 року, та зобов'язання відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 знести встановлені перегородки, які розділяють приміщення 1а площею 4,4 кв.м і приміщення 1 площею 7, 4 кв.м.

14.07.2014 року (відповідно за вх. № 3643 від 14.07.14 та вх.3642 від 14.07.14) ОСОБА_5, діючи від імені та в інтересах стягувача ОСОБА_4 на підставі посвідченої нотаріусом довіреності від 28.03.2013 року звернувся до Жовтневого ВДВС ХМУЮ із заявами про прийняття на примусове виконання вказаного вище виконавчого листа, виданого відносно як боржника ОСОБА_7 так і боржника ОСОБА_6

Вказані заяви були зареєстровані в 2014 році(відповідно за вх. № 3643 від 14.07.14 та вх.3642 від 14.07.14) та повторно 06.09.2017 року (відповідно за вх. № 18816 від 06.09.2017 та за вх. № 18814).

При цьому апеляційним розглядом також встановлено, що державним виконавцем МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Негруцею Ю.С.було прийнято:

-постанови про відкриття виконавчого провадження № 54646366 від 07.09.2017 року та № 54646256 від 07.09.2017 року;

-постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням № 54646366;

-постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_6 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням №54646366;

-постанову від 27.09.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. за виконавчим провадженням №54646256;

-постанову від 18.10.2017 року про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. за виконавчим провадженням № 54646256.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження, адже представником стягувача в липні 2014 року не було надано державному виконавцю належних документів, які б підтверджували його повноваження як представника стягувача, оскільки в довіреності, доданій до заяви про відкриття виконавчого провадження замість прізвища представника «ОСОБА_8» зазначено прізвище «ОСОБА_8», а у виконавчому листі замість прізвища стягувача «ОСОБА_8» вказано прізвище «ОСОБА_8».

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність.

Згідно вказаних принципів (засад), зміст яких наведено в ст. ст. 12, 13 ЦПК України, а також відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач (заявник) самостійно визначає предмет та підставу своїх вимог, а суд перевіряє їх законність та обґрунтованість шляхом справедливого та неупередженого розгляду і вирішення справи.

Суд першої інстанції допустив суттєве порушення зазначених норм цивільного процесуального законодавства, вийшовши за межі визначених заявниками підстав вимог скарги, адже а ні в первинній, ані в уточненій скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не посилались на обставини, які наведені в ухвалі суду як підстави її задоволення.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Пунктом 7 частини 3 статті 2, статтею 18 ЦПК України закріплено обов'язковість судового рішення як основну засаду (принцип) цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У справі «Хорнсбі проти Греції» ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину "судового розгляду" для цілей ст. 6 ЄКПЛ.

Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях «Ромашов проти України», «Дубенко проти України», «Вассерман проти Росії», «Малиновський проти Росії», «Гіззатова проти Росії» та ін.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства, а також принцип правової визначеності колегія суддів не можна погодитися з позицією суду першої інстанції, що наявність відповідних описок в довіреності та виконавчому документі (на які до цього часу ніхто не посилався) є безумовною підставою для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження після спливу більш ніж 3,5 років з моменту звернення позивача (його представника) до органів державної виконавчої служби з заявою про відкриття провадження.

Під час апеляційного розгляду представником стягувача ОСОБА_5 було надано докази про виправлення відповідних описок, що також свідчить на користь доводів апеляційних скарг про помилковість висновків суду першої інстанції при постановленні ухвали 05.02.2018 року. (т. 2 а.с. 78, 101-102).

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції заявники не посилались на наявність вказаних описок як підставу вимог скарги, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про наявність підстав прийняття вказаних доказів, що відповідає положенням ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Щодо доводів (підстав) скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то необхідно зазначити, що відповідно до частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2, ст. 18 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не доведено, що відкриття виконавчого провадження з порушенням органом державної виконавчої служби встановлених строків щодо прийняття цього рішення, за умови звернення стягувача з заявою про відкриття виконавчого провадження в межах установлених законом строків, є порушенням прав боржників та підставою для скасування цих постанов.

З огляду на викладене, ухвалу суду першої інстанції в частині вимог скарги про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №54646366від 07.09.2017 року та виконавчого провадження №54646256 від 07.09.2017 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким в задоволенні вимог скарги відмовити.

Щодо решти вимог скарги, то необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIIIрішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що провадження по справі в решті вимог скарги не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а тому в цій ухвала суду першої інстанції також підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України.

При цьому, колегією суддів не враховуються постанови Верховного Суду України від 11.11.2015 року (справа №6-2187цс15) та 26.02.2016 року (справа №6-3077цс15), адже вони містять правовий висновок щодо розмежування юрисдикції адміністративних та цивільних судів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби (їх посадових осіб) до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, яким прямо віднесено розгляд відповідних справ до компетенції адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. п. 2, 4 ч.1 ст. 374, п. п. 3, 4 частини 1 ст. 376, статтями ст. ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруці Юрія Сергійовича та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 липня 2018 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині вимог про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруці Юрія Сергійовича про відкриття виконавчого провадження №54646366 від 07.09.2017 року та виконавчого провадження №54646256 від 07.09.2017 року.

Провадження по справі в іншій частині скарги - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

І.В. Бурлака