Справа № 475/721/17
РІШЕННЯ

іменем України

"14" вересня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої: судді Лузан Л.В., при секретарі судових засідань - Багрін І.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_7, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначено, що в травні 2012 року ОСОБА_7 передала позивачу в користування належний їй вищевказаний транспортний засіб. В подальшому, за згодою ОСОБА_5, спірний автомобіль тимчасово перебував у користуванні ОСОБА_8 - дружини відповідача. Проте, згодом останній без будь-яких правових підстав заволодів зазначеним автомобілем та повертати його в добровільному порядку не бажає. Оскільки звернення до правоохоронних органів з цього питання не дало позитивних результатів, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Також до ОСОБА_6 подала позов ОСОБА_7, в якому остання, посилаючись на неправомірне заволодіння відповідачем належного їй спірного транспортного засобу, просила витребувати його у відповідача та повернути їй як власнику.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

10.05.2018 року, в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, обумовлена справа надійшла до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з Доманівського районного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник третьої особи з самостійними вимогами в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_7 підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_7 не визнав. Зазначав, що спірний транспортний засіб у червні 2017 року особисто відповідачем було повернуто ОСОБА_5, в зв'язку з чим пред'явлені до нього позови є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник здійснює обумовлені правомочності на власний розсуд.

Право власності є непорушним (ст. 321 ЦК України).

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Одним з основних способів захисту права власності є віндикаційний позов.

Так, відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, необхідно виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним (п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 06.08.2002 року МРЕВ УДАІ УМВС у Миколаївській області, належить на праві власності ОСОБА_7

Остання, здійснюючи своє право власності, передала автомобіль в користування ОСОБА_5 та в подальшому на ім'я останнього був виданий тимчасовий реєстраційний талон на право керування транспортним засобом, НОМЕР_5, виданий 19.05.2012 року Доманівським МРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області.

Восени 2017 року ОСОБА_5 передав у тимчасове користування вищевказаний автомобіль ОСОБА_8, яким також користувався її чоловік - відповідач ОСОБА_6 Останній залишив їх спільне місце проживання на спірному транспортному засобі.

Зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

Так, заперечуючи проти пред'явлених до відповідача вимог, його представник вказував на те, що ОСОБА_6 в травні 2017 року особисто повернув автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачу ОСОБА_5

Відповідно до ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст.76-80 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач посилався на показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 щодо обставин повернення відповідачем у червні 2017 року документів на спірний автомобіль, а також наявності транспортного засобу у позивача ОСОБА_5 на той час.

При цьому, суд оцінює показання свідка в сукупності з іншими доказами та з урахуванням ступеня довіри до нього, яка формується під час спостереження за поведінкою свідка, заслуховування думки осіб, які беруть участь у справі, щодо показань свідка тощо.

Проте, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, зазначаючи в своїх показаннях дату щодо обставин, на які відповідач посилався в своїх запереченнях, не змогли повідомити будь - яких інших відомостей, які можуть мати значення для оцінки достовірності їх показань (щодо місцевості, будинку, де мала місце подія, тощо).

В зв'язку з чим до їх свідчень суд відноситься критично.

Разом з тим, їх показання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, які в судовому засіданні підтвердили факт вибуття автомобіля з володіння ОСОБА_5, заволодіння ним відповідачем без будь - якої правової підстави, а також відсутність транспортного засобу в позивача, третьої особи без самостійних вимог на час розгляду справи в суді у позивача, третьої особи без самостійних вимог.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2017 року Доманівським ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано заяву ОСОБА_5 щодо незаконного заволодіння ОСОБА_6 автомобіля марки «ВАЗ-21063». За наслідками проведеної перевірки розгляд даної заяви було припинено, враховуючи наявність між сторонами цивільно - правових відносин.

В той же час відповідач не надав інших об'єктивних доказів, які б достовірно свідчили про відсутність у нього відшукуваного майна.

За таких обставин, враховуючи, що транспортний засіб не вибув з власності ОСОБА_7, яка в даний момент бажає повернути свою власність у своє володіння, її позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. (сплачений судовий збір).

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 - 266, 268, 272, 273 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_6, який зареєстрований: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, повернути ОСОБА_7, яка зареєстрована: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_6.

Стягнути з ОСОБА_6, який зареєстрований: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_7, яка зареєстрована: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 20.09.2018 року.

Суддя Л.В. Лузан