ЄУН № 336/2916/18
пр. № 2-о/336/113/2018
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву окремого провадження ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Запоріжжя, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, вказавши, що ОСОБА_2, який помер 11.04.2016 року у м. Моспіне Донецької області був чоловіком заявника та вона бажає отримати свідоцтво про смерть.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

В установлений судом строк заявником недоліки, на які суд вказав в ухвалі від 30.05.2018 року, не усунуто, судовий збір не сплачено, повторно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Як вже зазначалось заявникові, відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207 від 15.04.2014 року в редакції Закону України № 2268 від 18.01.2018 року для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Оскільки Донецька область у відповідності до положень закону не відноситься до тимчасово окупованої території України, а є тимчасово неконтрольованою територією, тож заява не підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 317 ЦПК України.

Так, м. Донецьк (у тому числі смт. Ларине, с. Павлоградське, м. Моспине, смт Горбачево-Михайлівка, с. Бирюки, с. Вербова Балка, с. Гришки, с. Кисличе, с. Михайлівка, с. Новодвірське, с. Темрюк) розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявником вже заявлялось клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке було залишено судом без задоволення.

В заяві від 04.06.2018 року ОСОБА_1 повторно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 5 ч. 1 п. 21 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Водночас заява ОСОБА_1 не стосується жодної з вищезазначених категорій, оскільки не повязані із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушенням права власності на рухоме та/або нерухоме майно, тож заявник не звільнена від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України № 3674.

Статтею 136 ЦПК України вказано, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою № 28249/95 від 19.06.2001 «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

ЄСПЛ ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому розмір судового збору, встановлений Законом України № 3674 за подання заяви окремого провадження очевидно жодним чином не обмежує прав заявника на доступ до суду, оскільки є невеликим та становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму та є меншим 2% від річного розміру лише пенсійних виплат заявника, виходячи з тих документів, які заявником надані та які не мають належної форми, та враховуючи, що відсутність інших доходів заявником не підтверджена.

Враховуючи вищевикладене, суд підстав для звільнення заявника від сплати судового збору не вбачає.

З приводу інших обставин, які заявник вказує у своїй заяві про усунення недоліків, суд повторно вказує наступне.

Статтею 318 ЦПК України визначені вимоги до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Натомість заява ОСОБА_1 вищепереліченим вимогам не відповідає, оскільки заявником не вказані причини неможливості отримання свідоцтва про смерть, адже з наданих заявником копій документів не вбачається того, щоб вона зверталась за отриманням свідоцтва про смерть та їй було б відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2

За таких обставин заявником не обґрунтована неможливість реєстрації смерті особи в установленому порядку та підстави для встановлення такого факту в судовому порядку.

Також у разі неправомірної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації смерті заявник не позбавлений права оскаржити таку відмову в установленому порядку.

Заявником не вказано мети, з якою вона звернулась до суду, адже в судовому порядку встановлюються лише ті факти, які мають юридичне значення, тобто встановлення певного факту повинно мати саме юридичне значення для заявника.

Натомість бажання отримати свідоцтво про смерть не є належним обґрунтуванням звернення з заявою до суду та встановлення факту смерті в судовому порядку.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для продовження заявникові строку для усунення недоліків.

Для усунення недоліків заявникові необхідно належним чином обґрунтувати підстави для встановлення факту смерті в судовому порядку, надати документ, який підтверджує, що заявником до органу реєстрації актів цивільного стану були надані усі документи, які передбачені чинним законодавством, але у реєстрації актового запису було відмовлено, вказати мету, з якою заявникові потрібно встановити факт смерті особи, сплатити судовий збір в сумі 352,40 гривень, надати платіжний документ на підтвердження сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Запоріжжя про встановлення факту смерті відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Запоріжжя про встановлення факту смерті на три дні з дня отримання копії ухвали суду.

Розяснити, що наслідком неусунення недоліків у визначений судом строк є визнання заяви неподаною та повернення її заявникові.

Надіслати копію ухвали заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк