Провадження№2/235/110/18
Справа №235/5814/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В., Лебеденко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Братусь С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_4 про захист права власності та скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом доПокровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_4 про захист права власності та скасування арешту майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що у червні 2017 року він звернувся до Покровського міськрайонного ВДВС з метою з'ясування наявності виконавчих проваджень, в яких він є боржником . Йому повідомили, що на примусовому виконанні у Покровському міськрайонному ВДВС знаходиться виконавчий лист № 2а-2288/09/0570, виданий 19.10.2009 року Донецьким окружним адміністративним судом на суму 72646,50 грн. 04.07.2017 року він сплатив заборгованість за даним виконавчим листом та виконавчим збором, витрати виконавчого провадження на загальну суму 76617,80 грн.

Після сплати коштів по виконавчому провадженню він звернувся із заявою від 07.07.2017 року про зняття арешту з нерухомого майна, у зв'язку з виконанням судового рішення.

Але листом за № 14/8-27950 від 11.07.2017 року йому повідомлено про те, що на виконанні у Покровському міськрайонному ВДВС перебував виконавчий лист № 2/235/943/14 від 08.07.2014 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 36085,60 грн., а 08.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

15.12.2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу згідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження». Станом на 11.07.2017 року вищевказаний виконавчий лист до Покровського міськрайонного ВДВС не надходив, тому вважає, що відсутні підстави арешту нерухомого майна. Просить захистити право власності ОСОБА_3 шляхом усунення перешкод в розпорядженні ? частиною квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Скасувати арешт ? частини квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мкр-г Гірник 1/181, накладеного згідно постанови держвиконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУ Ю у Донецькій області від 08.12.2015 року; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт ? частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, просив справу слухати у його відсутність ( а.с. 45).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Надали суду заперечення, в яких вказали, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-4185 від 05.12.2013 року Красноармійського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 26101,37 грн. на користь ОСОБА_4. 05.03.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були спрямовані на адресу сторін. 13.03.2015 державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2610,14 грн. ; виконавчого листа № 2/235/943 від 08.07.2014 року Красноармійського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 36085,60 грн. на користь ОСОБА_4, 16.04.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були спрямовані на адресу сторін.

23.04.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3608,56 грн.

24.04.2015 року була винесена постанова про об'єднання виконавчих проваджень у зведене. На підставі ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження 15.12.2015 року державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зазначені виконавчі листи були спрямовані на адресу стягувача ОСОБА_4 В постанові стягувачу був наданий строк для повторного пред'явлення виконавчих документів до виконання до 15.12.2018 року.

Станом на 16.05.2018 року зазначені виконавчі документи на примусовому виконанні у відділі не перебувають, відомості про сплату боргу відсутні.

Боржник має заборгованість перед стягувачем на загальну суму 62186,97 грн., заборгованість по виконавчому збору становить 6218,70 грн.; загальна сума боргу складає 68405,67 грн. Строк пред'явлення стягувачем виконавчих документів відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» не сплинув. Згідно даних з реєстраційно-облікових установ, за боржником іншого майна, окрім ? частини квартири: за адресою: м. Покровськ, мкр-н Гірник, 1/81 не зареєстровано. Вважають, що у разі пред'явлення стягувачем друге на примусове виконання виконавчих документів, стягнути суму боргу у разі звільнення зазначеного майна з-під арешту, заздалегідь не буде можливим, чим будуть порушені законні інтереси стягувача, відділ ДВС буде позбавлений можливості здійснити фактичне та повне виконання рішення суду. Просили відмовити у повному обсязі в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( а. с. 67-69).

Третя особа по справі ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином , причини своєї неявки суду не повідомив.( а.с. 88,89), надав суду заперечення, в яких зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 02.12.2003 року з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на його користь було стягнуто солідарно грошову суму в розмірі 26101,37 грн. 19.01.2004 року відділом ДВС було відкрито виконавче провадження, але згідно з довідкою ДВС оригінал виконавчого листа втрачений. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 11.04.2007 року прийнято рішення про видачу дублікату виконавчого листа на суму 26101,37 грн. З 2009 року він неодноразово звертався до ВДВС за поясненнями причин невиконання рішення суду, проте йому повідомляли про загублення виконавчого листа. На теперішній час заборгованість перед ним у позивача не погашена. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист № 2/235/943/14 від 08.07.2014 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 36085,60 грн. ( а. с. 7, 80).

Постановою державного виконавця ВДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 05.03.2014 року відкрите виконавче провадження ВП 42302872 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 26101,37 грн. на підставі виконавчого листа № 2-4185, виданого 05.12.2013 року ( а. с. 81).

Постановою державного виконавця від 08.12.2015 року за виконавчим провадженням ВП № 47256450 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 36085,60 грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3. ( а.с. 72).

Відомості щодо суб'єкту і предмету обтяження відповідно до даної постанови внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а. с. 74,75).

Як встановлено в судовому засіданні 15.12.2015 року державним виконавцем були винесені постанови за ВП № 42302872 та ВП № 47256450 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» , в яких зазначено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання - до 15.12.2016 року ( а. с. 90,91).

Станом на 16.05.2018 року зазначені виконавчі документи на примусовому виконанні не перебувають, відомості про сплату боргу відсутні. (а.с. 22).

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_6 має заборгованість перед Покровським ВДВС по виконавчому збору у розмірі 6218,70 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. ( а. с. 68, 81).

Доказів щодо сплати виконавчого збору позивачем не надано.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 57 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного участині шостійстатті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження» ( який діяв на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) у разі закінчення виконавчого провадження ( крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеними у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду ;

2)визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3)смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4)скасування рішення суду або іншого органу ( посадової особи) на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5)письмової відмови стягувача від одержання предметів вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі

6)закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7)визнання боржника банкрутом;

8)фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виокнавчим документом;

9)повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу ( посадової особи), який видав виконавчий документ ;

10)направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11)повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу ( посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону;

12)якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини ;

13)непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 цього Закону ;

14)списання згідно із Законом України « Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ст. 40 Закону «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, статтею 49 ЗУ "Про виконавче провадження", який діяв на момент повернення виконавчого документу стягувачеві не передбачає такої підстави закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого листа стягувачеві, а тому виконавче провадження закінчено не буде.

Як вбачається з матеріалів справи строк пред'явлення виконавчих документів до виконання - до 15.12.2016 року, виконавчий документ до виконання не пред»являвся.

Проте, боржник має заборгованість по виконавчому збору у розмірі 6218,70 грн. (а. с. 68), про сплату такої заборгованості був попереджений постановою від 05.03.2014 року, державним виконавцем підтверджена зазначена сума заборгованості по виконавчому збору,, проте доказів сплати виконавчого збору позивачем не надано, постанова про стягнення виконавчого збору не оскаржувалась, та відповідно неправомірною не визнавалась.

Закон України « Про виконавче провадження» забороняє зняття (скасування) накладеного на майно боржника арешту в разі не стягнення виконавчого збору, що є бюджетними коштами, які перераховуються на користь держави.

У зв'язку з цим, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ст. 447 ЦПК України позивач як боржник по сплаті виконавчого збору у розмірі 6218,70 грн., має право звернутись до суду зі скаргою , якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права чи свободи.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема наявність не сплаченого позивачем виконавчого збору, незважаючи на той факт, що строк пред'явлення виконавчих документів до виконання сплинув, суд приходить до висновку про передчасність звернення позивача до суду без оплати виконавчого збору, та відсутність, у зв'язку з цим, підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273, 447 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_4 про захист права власності та скасування арешту майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2018 року.

Суддя: