П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 761/16799/15-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/7039/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

за участю секретаря Сербін Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив встановити факт загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 його дочки - слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи слідчого відділу Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві лейтенанта міліції ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справи України під час виконання службових обов'язків.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що його донька ОСОБА_2 у період з 1 вересня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України. З 20 червня 2009 року вона працювала слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи, слідчого відділу Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві та мала спеціальне звання - лейтенант міліції. ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 21 години у лісопарковій зоні «Сирецький гай» поблизу будинку №43а на вулиці Тираспольській у місті Києві, повертаючись з роботи додому, вона була вбита невідомим злочинцем, який наніс їй чотири проникаючі котоло-різані поранення лівої частини грудей. Згідно висновку службового розслідування за фактом її загибелі, затвердженим заступником начальника ГУ МВС України у м. Києві Ватуліним А.М. 28 травня 2010 року смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у період проходження служби в органах внутрішніх справ при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків. Посилаючись на невідповідність зазначеного висновку дійсності і нормам чинного законодавства України, якими регламентовані поняття «проходження служби в органах внутрішніх справ» та «Виконання службових обов'язків», ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що смерть його доньки сталася у період проходження служби в органах внутрішніх справ під час виконання нею службових обов'язків.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання нею службових обов'язків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління МВС України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження щодо розслідування комісією нещасних випадків і прийняття відповідного висновку є дискреційними повноваженнями ГУ МВС України в м. Києва та належить до його виключної компетенції. Ухвалюючи рішення, суд не з'ясував які саме фактичні дії та статус ОСОБА_2 в момент загибелі свідчать про виконання нею службових обов'язків у розумінні п.п. 3.9-3.11, Порядку 1346 в редакції 2010 року, враховуючи, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 згідно з постановою заступника Міністра-начальника Головного слідчого управління МВС про створення слідчої групи від 12 квітня 2010 року була включена до складу слідчої групи у кримінальній справи № 13-4819 та увільнена від роботи, не пов'язаної з розслідуванням зазначеної справи. Також суд не врахував, що на даний час Акти розслідування нещасного випадку від 09 червня 2010 року (форма Н-5) та № 1 від 10 червня 2010 року про нещасний випадок невиробничого характеру (форма НТ) не оскаржувались та не скасовані. Звертає увагу на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду зобов'язано відповідача провести повторне службове розслідування за фактом загибелі ОСОБА_2, з урахуванням висновків судового рішення, постановленого в рамках кримінального провадження, врахувавши, що висновки, викладені в службовому розслідуванні повинні співпадати з висновками судового рішення, постановленого у кримінальній справі по факту загибелі ОСОБА_2, однак станом на 30 вересня 2015 року таке судове рішення відсутнє, що свідчить про реальну відсутність належних і допустимих доказів загибелі слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання нею службових обов'язків. Також, зазначає, що позов до суду було пред'явлено ОСОБА_1 зі спливом позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 січня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року змінено та викладено в такій редакції. Висновок комісії, який міститься в акті за формою Н-5, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився зі слідчим ОСОБА_2, слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи, слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано незаконним. Зобов'язано ГУ МВС України в місті Києві скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, що трапився у період проходження служби при виконанні службових обов'язків лейтенантом міліції ОСОБА_2, слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи, слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року було скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 21 січня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до того ж апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 липня 2018 року призначено справу до судового розгляду на 12 вересня 2018 року (а.с.230-231).

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління МВС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2(а.с.56).

ОСОБА_2 у період з 01 вересня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України, з 20 червня 2009 року працювала слідчим відділення розслідування злочинів скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи слідчого відділення Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та мала спеціальне звання лейтенанта міліції.

20 червня 2009 року близько 21-ї години у лісопарковій зоні «Сирецький гай» поблизу будинку № 43а на вулиці Тираспольській у м. Києві, повертаючись із роботи додому, ОСОБА_2 була вбита невідомою особою, яка нанесла їй чотири проникаючі колото-різані поранення лівої частини грудей.

За результатами спеціального розслідування комісією ГУ МВС України в м. Києві 09 червня 2010 року складено акт розслідування нещасного випадку, який трапився зі слідчим ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за формою Н-5, за висновком комісії якого нещасний випадок стався в період проходження служби в органах внутрішніх справ і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

При цьому встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок: ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21 годині 35 хвилин по спецлінії «102» до чергової частини ГУ МВС України в м. Києві надійшло повідомлення про те, що на території парку «Дубки» на вул. Стеценка в місті Києві виявлено мертву жінку з ножовим пораненням в області грудей. Під час огляду трупа виявлено службове посвідчення працівника міліції, видане на ім'я слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя, здоров'я, статевої свободи та статевої недоторканості особи ОСОБА_2 На місце події направлено слідчо-оперативні групи Головного та Подільського районного управлінь МВС України в м. Києві. Під час огляду трупа судово-медичним експертом виявлено три колото-різані рани лівої частини грудної клітини. Крім того, на долонній поверхні правої кисті на рівні п'ястно-фалангового суглоба розташована одна різана рана. Цього ж дня за вказаним фактом слідчим відділом Подільського ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу № 07-10583 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною1 статті 155 КК України.

Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 20 травня 2010 року за формою Н-5 нещасний випадок (смерть ОСОБА_2) стався в період проходження служби в органах внутрішніх справ і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

28 травня 2010 року складено висновок службового розслідування за фактом загибелі слідчого ОСОБА_2, затверджений заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві, згідно з яким смерть слідчого ОСОБА_2 настала при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків.

10 червня 2010 року складено відповідний акт за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником ГУ МВС України в м. Києві із зазначенням його обставин, викладених в акті від 20 травня 2010 року за формою Н-5.

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту загибелі ОСОБА_2 при виконанні службових обов'язків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2011 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ГУ МВС України в м. Києві, про встановлення факту загибелі ОСОБА_2 при виконанні службових обов'язків, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається наявність спору про право. Крім того, в ухвалі зазначено, що фактично оспорюється висновок комісії щодо розслідування факту загибелі ОСОБА_2 при виконанні службових обов'язків, а такий спір не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві про визнання факту загибелі слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків та про визнання недійсним висновку службового розслідування за фактом загибелі слідчого ОСОБА_2 від 28 травня 2010 року, на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року у вищезазначеній справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року відкрито провадження у цій справі в частині вимог про визнання недійсним висновку службового розслідування від 28 травня 2010 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві про визнання недійсним висновку службового розслідування від 28 травня 2010 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано з дати затвердження висновок службового розслідування за фактом загибелі слідчого ОСОБА_2, затверджений заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві 28 травня 2010 року, в частині визначення, що смерть слідчого ОСОБА_2 настала у період проходження служби в органах внутрішніх справ при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків; зобов'язано ГУ МВС України в м. Києві внести зміни до висновку службового розслідування, зазначити у висновку та враховувати, що смерть слідчого ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року апеляційну скаргу ГУ МВС України в м. Києві задоволено частково. Провадження в справі в частині позовних вимог щодо встановлення факту загибелі слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби та при виконанні службового обов'язку закрито. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2014 року в частині зобов'язання ГУ МВС України в м. Києві про внесення змін до висновку службового розслідування за фактом загибелі слідчого ОСОБА_2 від 28 травня 2010 року скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, зобов'язано ГУ МВС України в м. Києві провести повторне службове розслідування за фактом загибелі ОСОБА_2 з урахуванням висновків судового рішення, постановленого в рамках кримінального провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 липня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України.

Згідно з листом ГУ МВС України в м. Києві № 12/5-3/3 від 05 березня 2015 року встановлено, що у кримінальному провадженні № 00001152 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 триває досудове розслідування. На відпрацювання висунутих версій проводяться заплановані слідчі та негласно розшукові слідчі дії, долучено висновки проведених судово-медичних та психологічних експертиз. Об'єктивних доказів вини особи, яка відпрацьовується на причетність до вчинення вказаного злочину, недостатньо для пред'явлення їй підозри. 24 січня 2014 року ОСОБА_5 було допитано як свідка. А його вина в інкримінованому йому раніше вбивстві ОСОБА_2 не підтверджується.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ГУ МВС України в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі частини 6 статті 235 ЦПК України залишено без розгляду, оскільки між сторонами наявний спір про право, та роз'яснено заявнику його право подати позов на загальних підставах.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ГУ МВС України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, і просив встановити факт загибелі (смерті) його доньки - слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання службових обов'язків.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було порушено норми процесуального права.

Так, порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено главою 6 розділу IV ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Згідно з положеннями ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно зі статтями 234, 235 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право.

Разом з тим частиною 6 статті 235 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) установлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічні норми містяться також в ст. 315 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляде справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки в рамках позовного провадження вирішуються спори про право, вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення можуть бути заявлені одночасно із вимогами про право майнового чи немайнового характеру.

Будь-яких вимог майнового або немайнового характеру до відповідача ОСОБА_1 не заявляв, в заяві він лише просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт загибелі (смерті) його доньки - слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання службових обов'язків.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув.

Також, суд першої інстанції не перевірив чи не передбачено іншого порядку встановлення фактів загибелі (смерті) у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання службових обов'язків.

Наказом МВС України від 27 грудня 2002 № 1346 було затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, яким врегульовано питання, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Вказаним Порядком визначено перелік нещасних випадків, які визнаються такими, що трапились при виконанні службових обов'язків, а також порядок встановлення фактів та обставин настання нещасних випадків.

Згідно Порядку встановлення фактів настання нещасних випадків, в тому числі і тих, що трапились при виконанні службових обов'язків, належить до виключної компетенції Комісій з розслідування нещасних випадків при УМВС України. За результатом розслідування комісія складає відповідний акт за визначеною формою.

Суд своїм рішенням не може замінювати діяльність відповідних комісій. Встановлення судом факту загибелі (смерті) слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання службових обов'язків фактично є втручанням у діяльність відповідних органів. У разі незгоди з рішеннями або діями відповідних органів заінтересована особа вправі оскаржити їх до адміністративного суду. Саме таким чином, заінтересована особа здійснює судовий захист своїх прав.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту загибелі (смерті) його дочки - слідчого ОСОБА_2 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання службових обов'язків.

Відповідно, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль