Справа № 464/1506/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/458/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю - представника апелянта Васіва Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Васіва Юрія Михайловича в інтересах боржника ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Семен І.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

головний державний виконавець Сихівського ВДВС м. Львів Семен І.Р. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи своє подання, покликається на те, що на виконанні у Сихівському ВДВС м. Львів перебуває виконавчий лист № 465/10793/13-ц від 17.02.2016 р., виданий Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на корить юридичних осіб коштів на загальну суму 1 441 565 грн. Боржником рішення суду взагалі не виконується, заборгованість залишається не сплаченою, боржник ухиляється від виконання боргових зобов`язань, на виклики державного виконавця не з`являється, виконати стягнення за відсутності боржника не видається можливим. Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, а вжиті заходи примусового характеру результатів не дали, державним виконавцем подано вказане клопотання.
УхвалоюСихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року подання головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Семен І.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задоволено.
Ухвалено тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань покладених на нього рішеннями суду.
Не погоджуючись з даною ухвалою, адвокат Васів Ю.М. в інтересах боржника ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята без повного з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що боржнику ОСОБА_1 не було відомо про наявність виконавчого провадження у Сихівському ВДВС м. Львова, оскільки головним державним виконавцем Семен І.Р. не було про це повідомлено боржника. У матеріалах виконавчого провадження відсутні належні докази відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання такої боржником. Після ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження 31 січня 2018 року ОСОБА_1 почав її виконувати, шляхом часткового погашення заборгованості. Окрім того, ОСОБА_1 не отримував жодних викликів державного виконавця до виконавчої служби.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що державний виконавець вже звертався до суду з аналогічним поданням, однак йому було відмовлено у задоволенні такого, оскільки останнім не було здійснено усіх заходів необхідних для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення суду, як і не доведено обов`язкової підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Не провівши жодної виконавчої дії державний виконавець через 2 місяці знову звернувся до суду з аналогічним поданням. Крім того, у поданні не вказано підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, не обгрунтовано, як виїзд може утруднити виконання зобов`язання. Наявність самого зобов`язання не наділяє виконавчу службу правом на звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.
15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав подання, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань доведено матеріалами виконавчого провадження, а наявність у невиконаних боргових зобов`язань останнього, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Сихівському ВДВС м. Львів перебуває виконавче провадження № 49599718 з виконання виконавчого листа № 465/10793/13-ц від 17.02.2016р., виданого Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на корить юридичних осіб коштів на загальну суму 1 441 565 грн.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань. Громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 ч. 1 цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Сам по собі факт наявності заборгованості не може бути підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний довести ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду та зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішення суду.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за доведення факту ухилення від їх виконання.
Згідно ч. ч.1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.441 ЦПК України та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.
Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно застосовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.
Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , державний виконавець Сихівського ВДВС м. Львів Семен І.Р. не надала суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, та що нею вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження»,спрямовані на погашення боргу. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 належним чином викликався до виконавчої служби і ухилявся від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду про наявність підстав для задоволення подання головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Семен І.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Васіва Юрія Михайловича в інтересах боржника ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року скасувати.
Взадоволенні подання головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Семен І.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає в силу вимог ст. 389 ЦПК України. .

Повий текст постанови складено 16 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.