г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2665/17
Номер провадження 2/213/153/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участю секретаря Гусарової О.С.,

без участі сторін,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Інгулецький відділ державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7270, вчинений 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 71562,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 червня 2006 року між сторонами було укладено кредитний заставний договір №DNH4TP46730140 про надання позивачу строкового кредиту в сумі 2518,620 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 2,09% на місяць для придбання мобільного телефону та сплати комісії банку та Компанії ТОВ «Приват Кредит».

22 серпня 2017 року постановою державного виконавця Інгулецького відділу Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешт на все майно позивача на підставі виконавчого напису №2720 від 09.09.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача суми боргу в розмірі 71562,76 грн.

Позивач зазначає, що вищевказаний виконавчий напис №2720 від 09.09.2016 року вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки відповідачем пропущено строк, протягом якого міг звернутись з заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість перед відповідачем не визнає, вказує на закінчення строку позовної давності за вимогами Банку, умови кредитного договору суперечать Закону України «Про захист прав споживачів» в частині сплати комісії ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Приват Кредит», послуги від ТОВ «Приват Кредит» не отримував.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заявила клопотання про розгляд справи без її участі. Надала письмові пояснення в яких зазначає, що позивач не наводить жодних доказів відсутності або зменшення його боргу, здійснення ним мір до погашення боргу перед відповідачем. Про будь-які спори з боржником щодо розміру заборгованості за кредитним договором та про судові рішення кредитор не повідомляв, присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством.

Невиконання (неналежне виконання) боржником своїх зобовязань у кредитних відносинах є цивільним правопорушенням. Закінчення триваючого цивільного правопорушення може відбутись через дії або однієї сторони правочину (боржника) з метою визнання та погашення боргу, або іншої сторони (кредитора) з метою стягнення заборгованості та притягнення боржника до цивільної відповідальності. За змістом ст. 526 ЦК України цивільне зобовязання може вважатись виконаним боржником належним чином лише коли воно виконане повністю, зі сплатою процентів, штрафних санкцій та ін., якщо вони підлягали сплаті. Моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі вчинення боржником дій з метою його припинення є момент повного погашення ним заборгованості перед кредитором. Відповідно до ст. 530 ЦК України моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі застосування кредитором дій до його припинення є день направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім своїх зобовязань за правочином, який у цьому випадку є одночасно й моментом виникнення права вимоги кредитора, якщо боржник не доведе іншого. За відсутності прямо передбачених чинним цивільним законодавством та законодавством про нотаріат доказів про виникнення права вимоги кредитора в інший момент часу, відрахування нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» згідно ст. 253 ЦК України має здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобовязань за цивільними правовідносинами. У разі коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в цій відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік). Наявність документів відповідно до Переліку, поданих в передбаченому законом порядку, свідчить про дотримання вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису.

Представник третьої особи Інгулецького відділу Державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року (головуючий суддя Алексєєв О.В.) прийнято до розгляду дану цивільну справу.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір №DNH4TP46730140, відповідно до умов якого позичальник отримав споживчий кредит у сумі 2518,60 грн. строком до 25 липня 2007 року, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків в зазначені договором строки (а.с. 48).

09 вересня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором №DNH4TP46730140 від 25 липня 2006 року для стягнення боргу частинами, а саме: 70362,76 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2518,60 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17722,89 грн., заборгованість з пені у розмірі 46294,47 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3326,80 грн.

До заяви було додано копію кредитного договору, копію квитанції та описів цінного листа, установчі документи ПАТ КБ «Приватбанк», копію довіреності, інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів та скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей, розрахунок заборгованості за кредитним договором №DNH4TP46730140 від 25 липня 2006 року, із якого вбачається, що він проведений за період з 25 липня 2006 року по 27 липня 2016 року. Також подано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №DNH4TP46730140 від 25 липня 2006 року, адресовану на імя ОСОБА_1.

09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7270 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 69862,76 грн. з урахуванням: залишок заборгованості кредитом у розмірі 2518,60 грн., залишок заборгованості за відсотками у розмірі 17722,89 грн., заборгованість з пені в розмірі 46294,47 грн., заборгованість за штрафом в розмірі 3326,80 грн. (а.с. 40).

Відповідно до листа Інгулецького відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №13.12-32/16531 від 12 вересня 2018 року станом на 12 вересня 2018 року виконавчий напис №7270 від 09 вересня 2016 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, на примусовому виконанні у відділі не перебуває.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 №1172.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Між позивачем та відповідачем 25 липня 2006 року було укладено договір споживчого кредитування №DNH4TP46730140 на строк 12 місяців - по 25 липня 2007 року.

Право вимоги за зазначеним договором у відповідача виникло 26 липня 2007 року, а тому суд вважає, що приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис всупереч вимозі ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, встановивши, що відповідачем при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставилась вимога про стягнення заборгованості за договором від 25 липня 2006 року, в тому числі пені, строк з дня виникнення права вимоги за яким минув, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису.

Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-126цс13, згідно із якою пункт 7 ч.11 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку із самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб установити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Зважаючи на викладене, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_2 при вчиненні виконавчого напису від 09 вересня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №7270, не було дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 640,00 грн., адже відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 89 ч. 1 ст. 141, ст.ст. 223, 247, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Інгулецький відділ державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис №7270 від 09 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №7270, про стягнення заборгованості з про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» боргу в сумі 69 862,76 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Алексєєв