Справа №173/1398/18
Провадження №2/173/874/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1М

відповідача - ОСОБА_2М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2

30.07.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

20.08.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10 вересня 2018 року.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

10.09.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням квартирою № 34 в будинку № 27 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.05.2002 року, виданого на підставі розпорядження Верхньодніпровської міської ради № 2292 від 28.05.2002 року.

В належній йому квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Однак з 02.03.2017 року відповідачка не проживає у належній йому квартирі.

Реєстрація відповідачки у належній йому квартирі створює перешкоди у користуванні квартирою, так як він змушений сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, розпорядитись належною йому квартирою. Самостійно зняти відповідачку з реєстраційного обліку він не має можливості, так як при цьому потрібна особиста присутність відповідачки, що й стало підвою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. При цьому пояснила, що вона не згодна виписуватись з квартири відповідача, так як вона там проживала, оплачувала комунальні послуги. Крім того у неї існують деякі майнові претензії до сім'ї її матері. В даний квартирі вона дійсно з березня 2017 року на проживає та не має наміру проживати. Але добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин щодо захисту права власності на житло.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.05.2002 року, виданого на підставі розпорядження Верхньодніпровської міської ради № 2292 від 28.05.2002 року.

В зазначеній вище квартирі з 16.08.2010 троку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Верхньодніпровської міської ради та адресною довідкою.

Відповідач була зареєстрована у належній позивачу квартирі як член сім'ї власника, так як є донькою дружини позивача.

Судом встановлено, що з 02.03.2017 року відповідачка у належній позивачу квартирі не проживає. Даний факт визнається самою відповідачкою та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до акта депутата Верхньодніпровської міської ради від 11.06.2018 встановлено, що з 02.03.2017 року відповідач ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2 не проживає.

Даний факт також підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_4, та ОСОБА_5, які пояснили, що відповідачка у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 02.03.2017 року. Відповідач добровільно вибралась з даної квартири і проживає в с. Пушкарівка. У них з ОСОБА_2М,. були непорозуміння, але з приводу належного їм майна, так як вибираючись ОСОБА_2, намагалась вивезти належне їм майно з квартири. З того часу відповідач у зазначену квартиру не з'являлась та наміру там проживати не виявляла.

Таким чином факт не проживання відповідача в належній позивачу квартирі знайшов своє підтвердження наданими позивачем доказами.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт не проживання відповідачки в будинку позивача протягом одного року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування належною позивачу квартирою підлягають задоволенню.

На спростування даного факту відповідач будь-яких доказів не надала, а навпаки підтвердила факт свого не проживання у належній позивачу квартирі.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача щодо наявності майнового спору між нею та її сім'єю, судом не може бути розцінений як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог. Так як даний спір має зовсім інший предмет, виникає з інших правовідносин і може бути вирішений шляхом подання самостійного позову. Крім того відповідач посилається, що в неї є спір з її матір'ю ОСОБА_4, а не з позивачем по справі.

Судом також встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за позивачем. Доказів того, що відповідач має право власності на частку в даній квартирі суду не надано. Факт проживання відповідачки у квартирі та оплата комунальних послуг не мають наслідком виникнення у неї права власності на зазначену квартиру. Крім того оплата комунальних послуг відповідачкою здійснювалась до припинення її проживання у даній квартирі. На даний час комунальні послуги оплачує позивач, що сторонами визнається.

Також відповідачем не надано жодного доказу того, що позивач створював їй перешкоди у користуванні даною квартирою протягом року. При цьому будучи завчасно повідомленою, про наявність даної позовної заяви, відповідач зустрічний позов про вселення або про усунення перешкод у користуванні квартирою суду не подала. З чого суд приходить до висновку, що позивач не має наміру проживати у квартирі позивача та користуватись нею.

За даних обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою № 34 в будинку № 27 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою № 34 в будинку № 27 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб не потребує.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., на користь держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 34 в будинку № 27 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.09.2018 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 20.09.2018 року

Оприлюднене 20.09.2018 року

Дата набрання законної сили: 23.10.2018 року