Провадження №2-о/155/103/18
Справа №155/1209/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт належності йому архівної довідки НБУ №61-0021/36532 від 04 липня 2018 року, виданої та підписаної в.о. директора Департаменту забезпечення діяльності НБУ Носулько В.В.

Мотивує свою заяву тим, що він працював інкасатором у Горохівському відділенні держбанку з 08 вересня 1982 року по 29 грудня 1987 року, згодом в порядку переведення інкасатором ОУ Держбанку СРСР при Горохівському відділені Агропромбанку СРСР, згодом інкасатором Волинського ОУ Держбанку СРСР по 01 липня 1988 року. На даний час заявник розпочав збір всіх необхідних документів для звернення до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з метою перерахунку пенсії.

Для підтвердження трудового стажу заявнику 04 липня 2018 року було видано архівну довідку НБУ за №61-0021/36532 в якій його дані значаться як «ОСОБА_1», хоча згідно з паспортом та трудовою книжкою він значиться як «ОСОБА_1», тобто без апострофа.

Саме через зазначену неточність у написанні по батькові заявника останній не може реалізувати своє конституційне право на пенсійне забезпечення. У зв'язку з наведеним просить заяву задовольнити.

Заявник, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заяву, а справу слухати у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Горохівським РВ УМВС України у Волинській області 21 березня 2001 року, а також трудовою книжкою НОМЕР_2 від 03 листопада 1976 року стверджується, що заявник значиться як «ОСОБА_1».

А з архівної довідки НБУ №61-0021/36532 від 04 липня 2018 року, виданої та підписаної в.о. директора Департаменту забезпечення діяльності НБУ Носулько В.В., вбачається, що заявник значиться як «ОСОБА_1».

Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту належності правовстановлюючих документів в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 81, 265, 268, 315-319 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що архівна довідка НБУ №61-0021/36532 від 04 липня 2018 року, яка видана та підписана в.о. директора Департаменту забезпечення діяльності НБУ Носулько В.В. належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Горохівського районного суду Адамчук Г.М.