Справа № 152/966/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровський І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Метроном» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

у с т а н о в и в:

05 липня 2018 року КС «Метроном» (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Позивач просить стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь 8738,08 грн заборгованості за кредитним договором.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 грудня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 (далі - відповідач-1) було укладено кредитний договір № К303/15, за умовами якого позивачем було надано відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 8000 грн кредиту, строком з 15 грудня 2015 року по 15 грудня 2016 року, наведеному в додатку до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною.

З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2(далі - відповідач-2) було укладено договір поруки №К303/15-п від 15 грудня 2015 року.

Згідно з п. 1.1. договору поруки, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору, за умовами якого позивачем було надано відповідачу - 1 кредит на споживчі цілі у розмірі 8000 грн строком з 15 грудня 2015 року по 15 грудня 2016 року з виплатою 36% річних.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки відповідач - 1 та відповідач - 2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно з п. 3.3. Кредитного договору та графіку погашення кредиту наведеному в Додатку до Кредитного Договору, відповідач-1 повинен, починаючи з січня 2016 року по грудень 2016 року, сплачувати позивачу, в рахунок погашення кредиту встановлені в графіку суми щомісячно.

Згідно з п. 3.7 Кредитного договору, за будь-яких умов, у разі не своєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється в розмірі 72 % річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У порушення умов договору відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 02 липня 2018 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 8738,08 грн, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Відповідачі повідомлені належним чином про розгляд справи, відзив на позовну заяву на пропозицію суду не подали (а.с. 41, 42).

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

15 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № К303/15 (далі - кредитний договір № К303/15), відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 8000 грн строком з 15 грудня 2015 року по 15 грудня 2016 року з виплатою 36 % річних (а.с. 4).

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору № К303/15 та графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, відповідач-1 повинен щомісячно, починаючи з січня 2016 року по грудень 2016 року, сплачувати позивачу в рахунок погашення кредиту встановлені у графіку суми (а.с. 5).

Згідно з п. 3.7. кредитного договору № К303/15 за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 72 % річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом.

З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором №К303/15 між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № К303/15-п від 15 грудня 2015 року (далі - договір поруки № К303/15-п) (а.с. 7).

Згідно з умовами договору поруки № К303/15-п, зокрема п. 1.1., відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору № К303/15.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № К303/15 виконав та надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 8000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 15 грудня 2015 року (а.с. 9).

Водночас відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, унаслідок чого станом на 02 липня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 8738,08 грн, з них: прострочена заборгованість по основному боргу - 5221,86 грн; прострочена заборгованість по відсотках - 3516,22 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10).

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, забезпеченої порукою, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Окрім того, згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оскільки судом установлено, що відповідач-1 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором №К303/15, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за цим договором.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів солідарно 8738,08 грн заборгованості за кредитним договором належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачів солідарно на користь кредитної спідки «Метроном» судові витрати у розмірі 1762 грн (а.с. 1).

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Кредитної спілки «Метроном» заборгованість за кредитним договором № К303/15 від 15 грудня 2015 року в сумі 8738 (вісім тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 08 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)в рівних частинах на користь Кредитної спілки «Метроном» 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський