справа № 179/996/16-ц
провадження № 2/179/32/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Кривошлик І.Ю.

за участю

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Сільман Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача і відповідача - ОСОБА_6.

24 березня 2016 року мати позивача, перебуваючи у хворобливому стані, склала заповіт, яким зробила розпорядження, яким земельну ділянку площею 2,58 га заповіла відповідачеві, а житловий будинок по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області заповіла позивачеві та відповідачеві - кожному в рівних частках.

Позивач вважає, що зазначене розпорядження не робилося її матір'ю, оскільки почерк та підпис на заповіті не належить останній: на заповіті рукописний текст виконано кожна буква окремо, в той час як її мати писала літери злито, більш того в заповіті прізвище позивача вказано як ОСОБА_3. В той час як вона 12 січня 2016 року уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_3.

В розмовах з матір'ю, вона завжди говорила позивачеві, що після її смерті все майно перейде до неї, що підтверджується попереднім заповітом.

Таким чином, позивач прохає визнати недійсним заповіт від 24 березня 2016 року складений ОСОБА_6, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Стрюкуватою К.В..

Позивач в судове засідання з'явилася, однак покинула залу судового засідання, у зв'язку із чим, суд на підставі ч. 3, 6 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що зазначивши, що на момент складання заповіту ОСОБА_6 розуміла значення своїх дій, власноручно ставила підпис на ньому, у заповіті зазначено місце та дату його складання.

Представник відповідача Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - Сільман Н.С. в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначивши, що секретар виконкому сільської ради правомірно посвідчила заповіт ОСОБА_6, яка мала на це повноваження та належним чином внесла вказані відомості до книги нотаріальних дій.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1

Відповідно до заповіту від 24 березня 2016 року ОСОБА_6 заповідала земельну ділянку площею 2,58 га ОСОБА_4, а житловий будинок по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках (а. с. 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1, 2 статті 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім

секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Ухвалою суду від 01 грудня 2017 року, за клопотанням позивача було призначено судову почеркознавчу експертизу. У зв'язку із ненаданням додаткових матеріалів до експертної установи та відсутністю попередньої оплати експертизи, експертизу не було проведено, про що надіслано повідомлення експерта від 15.05.2018 року (а. с. 174).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Позивачем не надано доказів того, що при складенні оспорюваного заповіту не було вільного волевиявлення заповідача. Позивач звернулася до суду із вимогою про визнання заповіту недійсним, вважаючи, що заповідач не підписувала його, при цьому від проведення експертизи відмовилася, не виконавши вимоги ухвали суду від 30 березня 2018 року про витребування доказів.

Виходячи з зазначених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позов необґрунтований, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя Т.А.Ковальчук