Справа № 453/150/18
№ провадження 2/453/225/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_3, 07.02.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 25.06.2010 року у розмірі 37 016 грн. 51 коп., а також судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 22.02.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові засідання у справі відбувались 15.03.2018 року, 11.04.2018 року, 07.05.2018 року та 20.06.2018 року.

Зясування обставин справи та дослідження доказів мало місце у судових засіданнях 07.05.2018 року та 20.06.2018 року.

Позов обгрутновано тим, що ОСОБА_2 25.06.2010 року звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим власноручно підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПриватБанку, тобто уклав ОСОБА_4 про надання банківських послуг, згідно якого отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком ОСОБА_4 про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Таким чином, банк свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у звязку із чим у відповідача станом на 30.11.2017 року виникла заборгованість у сумі 37 016 грн. 51 коп., з яких: 3388 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 28289 грн. 13 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована складова); 1738 грн. 88 коп. штраф (процентна складова). Така заборгованість підлягає стягненню.

Належним чином уповноважений представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, однак під час подання позовної заяви одночасно подала клопотання від 15.11.2017 року про розгляд справи за відсутності позивача (а. с. 47), у котрому зазначила, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, однак у судовому засіданні не заперечував проти того, що дійсно отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, котрим, власне і користувався у межах своїх потреб. Крім того, не заперечував також і тієї обставини, що був належно ознайомлений під час звернення у банк з метою отримання банківських послуг 25.06.2010 року з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті. Разом з тим, відповідач проти позову заперечив, просив суд відмовити у позові з тих підстав, що не вважає підписану ним заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримання ним на банківську картку 250 грн. повноцінним кредитним договором, укладеним між ним та банком. Ще посилається на те, що постійно погашав заборгованість шляхом надання коштів своїй знайомій, котра працювала у Сколівському відділенні банку, а та, у свою чергу, мала їх зараховувати на кредитну картку. Враховуючи, що виникла заборгованість на кредитній картці, то він має припущення, що наведені вище дії його знайомою не вчинялися, що потребує перевірки. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження викладеної ним обставини суду не подав, у правоохоронні органи з вказаного приводу не звертався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Суд встановив, що відповідно до договору № б/н від 25.06.2010 року у формі підписання та подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 7), а фактично укладеного Договору про надання банківських послуг, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а відповідач отримав кредит у сумі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які викладені на офіційному банківському сайті станом на дату виникнення спірних правовідносин (а. с. 9-32), складає між ним та позивачем ОСОБА_4, і такий факт безперечно стверджується підписом відповідача у згаданій анкеті-заяві.

У свою чергу, з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, відповідач був детально ознайомлений шляхом підписання 25.06.2010 року у відділенні банку відповідної заяви-довідки (а. с. 8), про що також не заперечував у судовому засіданні.

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено судом, позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт на платіжну картку «Універсальна» у розмірі, встановленому таким договором, із визначенням 55 днів пільгового періоду. Однак відповідач, використовуючи зазначений кредитний ліміт, не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, котра виникла за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості (а. с. 5-6), відповідач станом на 30.11.2017 року має заборгованість у сумі 37 016 грн. 51 коп., з яких: 3388 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 28289 грн. 13 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована складова); 1738 грн. 88 коп. штраф (процентна складова).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів отриманого кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобовязань, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає до задоволення.

Заяви про застосування у даній справі позовної даності відповідач не подав. Крім того, строк дії картки закінчився лише 31.03.2018 року (останній день місяця дії картки), відтак строк встановленої законом позовної давності (три роки щодо стягнення основної заборгованості та рік щодо стягнення неустойки) буде розпочинатися саме з вказаної дати, так як відповідно до Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредит в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності (ст. 257 ЦПК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦПК України), а не закінченням строк дії договору. Крім того, останнє погашення заборгованості здійснювалося відповідачем у березні та квітні 2015 року, а позивач, як уже йшлося вище, звернувся із позовом у суд у лютому 2018 року, тобто до спливу трирічного строку.

Відтак, позовну заяву банком подано у межах строків позовної давності.

У судовому засіданні відповідач підтвердив ту обставину, що дійсно був ознайомленим з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, котрі діяли станом на дату підписання і подання анкети-заяви 25.06.2010 року. Що стосується впровадження нового тарифного плану на базі кредитки «Універсальна» з 13.01.2016 року, то такий свідчить лише про зміну його умов конкретно по кредитці «Універсальна», але не стосується зміни Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Суд також не вбачав підстав і для зменшення на підставі ст. 551 ЦК України розміру неустойки у сумі 3100 грн. 00 коп., оскільки він аж ніяк не перевищує розмір збитків у сумі 31 677 грн. 63 коп. (розмір заборгованості за кредитом та розмір заборгованості за процентами за користування кредитом), як і відсутні будь-які докази про існування інших обставин, котрі мають істотне значення і могли б служити підставою для зменшення розміру заборгованості за пенею та комісією.

Що стосується тверджень відповідача про неправомірність дій посадової особи Сколівського відділення банку, якій він нібито час-від-часу залишав кошти для погашення кредиту, але таке погашення не відбувалось і він про це не знав, то такі не можуть братися судом до уваги, так як нічим не підтверджуються, окрім як зі слів відповідача. При цьому, судом двічі задовольнялось клопотання відповідача про відкладення розгляду справи по суті для подання відповідних доказів та документів в оригіналі, однак такі останнім не подані.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

В силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати у справі, зокрема згідно платіжного доручення від 11.01.2018 року (а. с. 39) про сплату судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп..

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 016 (тридцять сім тисяч шістнадцять) грн. 51 коп. та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. понесених судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 20 червня 2018 року.