Справа № 486/821/18
Провадження № 2/486/458/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Франчук О.Д.

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4І про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 139 укладеного 10 листопада 2000 року на Універсальній товарній біржі Нерухомість Н, та відповідно до якого вони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ними право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Свої вимоги мотивують тим, що 09 листопада 2000 року вони та нині покійна ОСОБА_6 обміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_3, що належала на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Договір міни квартир був зареєстрований Южноукраїнською універсальною товарною біржею Нерухомість Н. За результатами обміну вони отримали у власність квартиру АДРЕСА_3, а відповідачі квартиру АДРЕСА_2. Тобто після укладення договору вони повністю виконали його умови. Однак не посвідчили даний договір нотаріально. 02 січня 2017 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, входить також її частка у квартирі АДРЕСА_4. При оформленні даної частини спадщини після померлої, отримали відмову через відсутність нотаріального посвідчення договору міни зазначеної квартири. Зазначене є також перешкодою у розпорядженні своєю власністю. Тому, просили суд задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, відзиву на позов не подали.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

19 вересня 2018 року позивач надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.

Виклик відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленими, останні до суду не з'явились, причину неявки суду не повідомили, відзиву до суду не подали.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням тієї обставини, що відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак до суду не з'явились, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутність.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 10 листопада 2000 року між ОСОБА_6, яка також представляла на біржі інтереси членів своєї сім'ї ОСОБА_1 і неповнолітньої ОСОБА_7 був укладений договір міни нерухомого майна, зареєстрований Універсальною товарною біржею "Нерухомість Н", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 139 від 10 листопада 2000 року (а.с. 18). Відповідно до даного договору ОСОБА_6 поміняла належну їй, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на праві власності квартиру АДРЕСА_2, на квартиру АДРЕСА_3 належну на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своє право власності на підставі даного договору на належну ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1 квартиру позивачі зареєстрували в КП "БТІ м. Южноукраїнська Миколаївської області".

Технічний паспорт на дану квартиру виготовлений на замовлення ОСОБА_6 (а.с. 12 13).

18 грудня 2015 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с. 11).

02 січня 2017 року в м. Южноукраїнськ Миколаївської області ОСОБА_6 померла у віці 52 років (а.с. 14).

Відповідно до довідки виписки про склад сімї та реєстрацію, станом на 26 березня 2018 року в квартирі АДРЕСА_5 зареєстрований ОСОБА_1 чоловік квартиронаймача. Квартиронаймач ОСОБА_6 померла. ОСОБА_7 знята з реєстраційного обліку в зв'язку з навчанням (а.с. 17).

29 липня 2017 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яке залишилось після смерті померлої ОСОБА_6 Причиною відмови є недотримання нотаріального посвідчення договору міни квартири, укладеного на Універсальній товарній біржі Нерухомість Н (а.с. 15).

V. Оцінка суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно частини 1 статті 241 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, що був чинним на час укладення вказаного договору, передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін і покупцем майна яке він одержує.

Згідно вимог ст. 242 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

За договором міни кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, ч. 4 ст. 715 ЦК України). Право власності сторін на квартири, що обмінюються, переходить з моменту реєстрації договору на біржі (п. 3.1 договору № 29 міни нерухомого майна від 10.03.1999 року).

Таким чином, беручи до уваги, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 139 укладеного 10 листопада 2000 року на Універсальній товарній біржі Нерухомість Н, та відповідно до якого ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 набули у власність квартиру АДРЕСА_1., та визнання за останніми права власності на зазначену квартиру, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82, 200, 206, 258, 263-265, 268, 273, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання договору міни нерухомого майна дійсним та визнання спільної сумісної власності на квартиру, задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна № 139 укладений 10 листопада 2000 року на Універсальній товарній біржі Нерухомість Н в м. Южноукраїнську Миколаївської області між ОСОБА_6 ОСОБА_5, яка також представляла на біржі інтереси членів своєї сім'ї ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_3, яка також представляла на біржі інтереси члена своєї сім'ї неповнолітнього ОСОБА_9.

Визнати за ОСОБА_6, померлою 02.02.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_10