Ухвала

Іменем України

21 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 302/336/16-ц

провадження № 61-43976 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», поданою адвокатом Бєлінським ОлексіємВікторовичем, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

5 вересня 2018 року АТ «Райффайзен банк Аваль» з пропуском строку на касаційне оскарження подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просить поновити пропущений строк, посилаючись на те, що справа в апеляційній інстанції розглядалась без участі представника банку, і в подальшому працівник, який вів справу був звільнений у тому числі з тих підстав, що приховав наявність оскаржуваного судового рішення. Про факт існування цього рішення банк дізнався отримавши 14 серпня 2018 року додаткове рішення районного суду, що підтверджується наданими доказами.

Указані обставини є поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (надалі - АТ «Райффайзен банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 9160,16 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на день розрахунку становить 233759,89 грн.

Свої вимоги обгрунтовувало неналежним виконанням позичальником умов договору.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року, залишеним без змін Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі БєлінськийО. В., який подав скаргу в інтересах АТ «Райффайзен банк Аваль», просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

На обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що висновок експертизи, який є став основним доказом у цій справі в частині визначення суми заборгованості є неправильним та викликає сумніви в його обґрунтованості, оскільки питання переплати взагалі не було предметом експертного дослідження в у висновку неврахована курсова різниця.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки ціна позову у цій справі становить 23359,89 грн, що є меншим, ніж п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, і є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Таким чином ця справа є малозначною в силу своїх властивостей.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити АТ «Райффайзен банк Аваль» строк на касаційне оскарження рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», поданою адвокатом Бєлінським Олексієм Вікторовичем, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко