Ухвала

18 червня 2018 року

м. Київ

справа № 760/16109/15-ц

провадження № 61-14841ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за утримання житла та плати за користування комунальними послугами за період з 01 червня 2009 року по 31 січня 2011 року в сумі 11 281,51 грн, з яких: 10 314,39 грн - основний борг, 608,60 грн - індекс інфляції, 358,52 грн - 3% річних.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2018 року, позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» заборгованість по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01 червня 2009 року по 31 січня 2011 року в сумі 11 281,51 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

24 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 11 281,51 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак