Справа № 127/9052/17
Провадження № 22-ц/772/1616/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Прокопчук А. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 рокуСправа № 127/9052/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/9052/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Прокопчук А.В.,

встановив:

В квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №SAMDN87899 від 26 червня 2013 року, між банком та ОСОБА_4 15 серпня 2018 року було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов угоди зменшено розмір заборгованості, а саме відсотки на суму 2776, 35 грн., комісію на 3,65 грн., та надано кредит у розмірі 35037, 62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 06 квітня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 51699,14 грн., яка складалася з 35037,63 грн. - тіло кредиту, 5442,51 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8409 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також 2810 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Виходячи з чого позивач просив стягнути з ОСОБА_3 вказану заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 серпня 2016 року в сумі 51699, 14 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2017 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути заборгованість за кредитом станом на 09 листопада 2017 року в розмірі 66578, 41 грн., яка складається з 35 037,63 грн. - заборгованості за кредитом;10 511,28 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 18 219,50 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 2 810 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 серпня 2016 року станом на 09 листопада 2017 року в сумі 66 578 грн. 41 коп., яка складається з: 35 037 грн. 63 коп. - заборгованості за кредитом; 10 511 грн. 28 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 18 219 грн. 50 коп. - заборгованості за пенею та комісією; 2 810 грн. 00 коп. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року виправлено описки, допущені в мотивувальній частині рішення, вказавши:

-«Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» замість «Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.»;

-«Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.» замість «Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.»;

-«Відповідно до ч.5ст.81ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.» замість «Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність суми зобов'язання, оскільки між позивачем і відповідачем було укладено угоду про реструктуризацію, тобто заміну боргу позиковим зобов'язанням, а також суд першої інстанції не застосував спеціальну позовну давність один рік до вимог про стягнення пені, а тому розмір повинен складати 16818 грн., а не 18219,5 грн.

У строк, визначений судом, позивач відзив на апеляційну скаргу не надіслав.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено допустимими та належними доказами факт видачі кредитних коштів ОСОБА_3, які відповідно до умов генеральної угоди про реструктуризацію були зараховані на рахунок в цьому ж банку для погашення іншої кредитної заборгованості відповідача, а не видані останньому безпосередньо, а також доведено суму заборгованості за кредитом, правомірність нарахування штрафу та пені, а також спростування доводів відповідача про те, що нарахована сума 18219 грн. 50 коп. є комісією, а не пенею.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

По справі встановлено, що з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №SAMDN87899 від 26 червня 2013 року та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, 15 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до умов угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості, а саме відсотки на суму 2776, 35 грн., комісію на 3,65 грн., розмір заборгованості за договором складає 37140, 63 грн., датою остаточного погашення заборгованості за договором є 31 серпня 2019 року

Банком надано позичальнику кредит у розмірі 35037, 62 грн. на строк 36 місяців з 15 серпня 2018 року по 31 серпня 2019 року шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється наступним чином: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1374, 63 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов і правил.

Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2810 грн.

Згідно з п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди банку відповідно до Генеральної угоди, Умов правил.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становлять між ним і банком кредитний договір.

Банком виконані зобов'язання по наданню кредитних коштів, що підтверджується випискою порахунку за період з 01 серпня 2016 року по 23 квітня 2018 року (т.1 а.с. 244).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань з кредитним договором, утворилася заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 09 листопада 2017 року, становить 66578, 41 грн., яка складається з 35 037,63 грн. -заборгованості за кредитом; 10 511,28 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 18 219,50 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 2 810 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Згідно із ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами в належній формі досягнуто домовленості про видачу кредитних коштів шляхом укладення Генеральної угоди про реструктуризацію від 15 серпня 2018 року, яка передбачала поступки банку в частині погашення заборгованості позичальника (а саме прощення боргу в частині відсотків та комісії, відтермінування кінцевого строку виконання зобов'язання та рефінансування кредитної заборгованості останнього для погашення іншої кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Реструктуризація - зміна істотних умов за первісним договором шляхом укладання додаткової угоди з боржником у зв'язку з фінансовими труднощами боржника (за визначенням банку) та необхідністю створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за активом [зміна процентної ставки; скасування (повністю або частково) нарахованих і несплачених боржником фінансових санкцій (штрафу, пені, неустойки) за несвоєчасне внесення платежів за заборгованістю боржника; зміна графіка погашення боргу (строків і сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісій); зміна розміру комісії] (Постанова Правління Національного банку України, від 25 січня 2012 року, № 23 «Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями» від 25.01.2012, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2012 року за N 231/20544).

Також судом правильно встановлено, що надання кредитних коштів здійснено шляхом зарахування на інший кредитний рахунок в цьому ж банку для погашення кредитної заборгованості, а не безпосередньо позичальнику, що відповідає умовам про реструктуризацію боргу.

Судом першої інстанції надана належна оцінка виписці по рахунку, наданій позивачем, як допустимому доказу у цій справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди у випадку порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки.

Згідно з п. 1.1.5.21 Умов і правил надання банківських послуг якщо в інших розділах не встановлено іншого, при непогашенні кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, процентів і винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків, з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов і правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як ПЕНЯ=базова відсоткова ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту)=50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом..

Отже п. 2.2. Генеральної угоди передбачено неустойку у вигляді штрафу за порушення позичальником строків погашення заборгованості, тоді як п. 2.8 Генеральної угоди, п.п. 2.1.1.12.6.1, 1.1.5.21 Умов і правил надання банківських послуг передбачає сплату неустойки (пені) при порушення клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, тобто застосування двох видів неустойки за одне і теж порушення.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про правомірність одночасного нарахування неустойки у вигляді штрафу і пені, не проаналізував підстави застосування цих видів неустойки обмежившись констатацією, що пеня і штраф є формами неустойки, а не самостійними видами цивільно-правової відповідальності, а в межах одного виду відповідальності допускається застосування різного набору штрафних санкцій.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одні і те саме порушення.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими в постановах від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та від 22 березня 2017 року 6-2320цс16.

Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача одночасно і штраф, і пеню.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В той же час доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано до вимог про стягнення пені спеціальний строк позовної давності один рік, передбачений ст. 258 ЦК України, не можуть бути прийняті до уваги.

Так, згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відтак заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, поданого під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України в постановах від 16 серпня 2017 року, від 18 березня 2015 року справа № 6-25цс15, від 11 жовтня 2017 року справа №6-1374цс17.

З матеріалів справи та копії технічного запису судового засідання встановлено, що з відповідним клопотанням відповідач чи його представник не звертався ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні у відзиві на позов, в тому числі на уточнену позовну заяву, ні в судовому засіданні, а тому позовна давність не може бути застосована судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, в зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення підлягає зміні.

Згідно із загальнодоступною інформацією, 14 червня 2018 року зареєстровано нову редакцію Статуту банку, відповідно до якого змінено організаційно-правову форму і найменування ПАТ КБ «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк », скорочене офіційне найменування банку - АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням суми задоволених позовних вимог, з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1532,47 грн. - пропорційно до розміру задоволеної частини вимог, а з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги в розмірі 42,15 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнутиз ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вулиця Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 серпня 2016 року станом на 09 листопада 2017 року в сумі 63 768 (шістдесят три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 41 коп., яка складається з: 35 037 (тридцять п'ять тисяч тридцять сім) грн. 63 коп. - заборгованості за кредитом; 10 511 (десять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 28 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 18 219 (вісімнадцять тисяч двісті дев'ятнадцять) грн. 50 коп. - заборгованості за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 1532 (одна тисяча п'ятсот тридцять дві ) грн. 47 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 42 (сорок дві) грн. 15 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: