Ухвала

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 357/9328/15

провадження № 61-11202св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: Білоцерківська місцева прокуратура Київської області в інтересах держави в особі: Державної інспекції сільського господарства Київської області, Київської обласної державної адміністрації,

відповідачі: Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, від імені яких діє ОСОБА_17, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року у складі судді Цуранова А. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П., Фінагєєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Прокуратура м. Біла Церква, правонаступником якої є Білоцерківська місцева прокуратура Київської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області звернулася до суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі заяви генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільрибгосп» (далі - ВАТ «Білоцерківсільрибгосп») від 10 січня 2008 року № 4 розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 12 серпня 2008 року № 521 вилучено із постійного користування ВАТ «Білоцерківсільрибгосп» земельну ділянку площею 30,3114 га (земель водного фонду), передано її до земель запасу Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та зобов'язано Управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі Київської області внести відповідні зміни до земельно-облікової документації.

Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 14 серпня 2008 року № 523 надано дозвіл на розробку технічної документації із складання державних актів на право власності на земельні ділянки п'ятнадцяти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; зобов'язано Управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі Київської області організувати роботи по розробці технічної документації із складання державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 09 грудня 2008 року № 838 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю п'ятнадцяти громадянам в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; прийнято рішення про передачу у власність земельних ділянок п'ятнадцяти громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; зобов'язано Управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі внести відповідні зміни в земельно-облікові документи.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_1 від 16 січня 2009 року ОСОБА_10 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі державного акта серії НОМЕР_2, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 09 грудня 2008 року № 838 передано у приватну власність земельну ділянку 0,7771 га, розташовану в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно з державним актом серії НОМЕР_4, виданим 16 січня 2009 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,2230 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_5 від 16 січня 2009 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі державного акта серії НОМЕР_6, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_7 від 16 січня 2009 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно з державним актом серії НОМЕР_8 від 16 січня 2009 року ОСОБА_8 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_9, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_9 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі державного акта серії НОМЕР_10 від 16 січня 2009 року ОСОБА_12 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_11, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно із державним актом серії НОМЕР_12 від 16 січня 2009 року ОСОБА_14 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_13, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_11 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі державного акта серії НОМЕР_14, виданого 16 січня 2009 року, ОСОБА_13 є власником земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_15 від 16 січня 2009 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

30 вересня 2009 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 укладено договір купівлі-продажу, за умовам якого останній набув право власності на земельну ділянку площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно із договором купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року, укладеним між ОСОБА_12 та ОСОБА_16, останньому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 листопада 2009 року ОСОБА_16 набув право власності на земельну ділянку площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала ОСОБА_11 на підставі державного акта серії НОМЕР_13 від 16 січня 2009 року.

Згідно із договором купівлі-продажу, укладеним 30 вересня 2009 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_16, останній набув право власності на земельну ділянку площею 2,000 га, що розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала ОСОБА_10 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 16 січня 2009 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_16, останній набув право власності на земельну ділянку площею 2,000 га, розташовану на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22 грудня 2011 року № А 0128/01, складеного за наслідками перевірки дотримання вимог земельного законодавства на земельній ділянці, що розміщена в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, проведеної державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель у Білоцерківському районі Миронюком В. А. та помічником прокурора м. Біла Церква Корнєвою С. А., станом на 22 грудня 2011 року земельна ділянка загальною площею 30 га у складі п'ятнадцяти земельних ділянок, яка розміщена в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, частково знаходиться в межах прибережних захисних смуг ставу та річки Протока, на підставі розпорядження Білоцерківської державної районної адміністрації від 09 грудня 2008 року № 838 передана у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 , ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2011 року № 1300 створено територіальні органи Державної інспекції сільського господарства, які є юридичними особами публічного права. У додатку до цієї постанови зазначено, що на території Київської області утворено Державну інспекцію сільського господарства в Київській області.

Оскільки порушення вимог чинного законодавства виявлені під час прокурорської перевірки, за наслідками якої 22 грудня 2011 року складено акт № А 0128/01, Білоцерківська місцева прокуратура Київської області, яка діє в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області, просила з урахуванням уточненої позовної заяви (а. с. 217 том 2), визнати протиправним та скасувати розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 09 грудня 2008 року № 838 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки п'ятнадцяти громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області»; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки та договори купівлі-продажу земельних ділянок від 30 вересня 2009 року та від 24 листопада 2009 року; зобов'язати Управління Держкомзему у Білоцерківському районі скасувати державну реєстрацію державних атів; зобов'язати відповідачів звільнити земельні ділянки загальною площею 30,3114 га, що знаходяться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У грудні 2013 року Білоцерківська місцева прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді повернення земельних ділянок.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2013 року у складі судді Шовкопляс О. П. об'єднано в одне провадження позов Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області з позовом Білоцерківської місцевої прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді повернення земельних ділянок.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року у складі судді Шовкопляс О. П. позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 09 грудня 2008 року № 838 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки п'ятнадцяти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області».

Визнані недійсними такі державні акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_6 виданий ОСОБА_1, серії НОМЕР_5 виданий ОСОБА_2, серії НОМЕР_7 виданий ОСОБА_3, серії НОМЕР_15 виданий ОСОБА_4, серії НОМЕР_3 виданий ОСОБА_5, серії НОМЕР_4 виданий ОСОБА_5, серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_6, серії НОМЕР_11 виданий ОСОБА_7, серії НОМЕР_8 виданий ОСОБА_8, серії НОМЕР_9 виданий ОСОБА_9, серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_10, серії НОМЕР_13 виданий ОСОБА_11, серії НОМЕР_10 виданий ОСОБА_12, серії НОМЕР_14 виданий ОСОБА_13, серії НОМЕР_12 виданий ОСОБА_14 та скасовано їх державну реєстрацію.

Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 24 листопада 2009 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_16, 24 листопада 2009 року - між ОСОБА_14 та ОСОБА_16, 30 вересня 2009 року -між ОСОБА_12 та ОСОБА_16, 30 вересня 2009 року - між ОСОБА_10 та ОСОБА_16, 30 вересня 2009 року - між ОСОБА_13 та ОСОБА_16

Витребувано у відповідачів земельні ділянки на користь держави в особі Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прокурором доведено та обґрунтовано належними доказами заявлені позовні вимоги, оскільки Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області незаконно передала у власність відповідачів земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель водного фонду, не змінивши при цьому їх цільового призначення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 червня 2014 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мережко М. В., Данілової О. М., апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року в частині задоволення вимог Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області до ОСОБА_5 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у позові.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 не вчиняла жодних протиправних дій, які б могли вплинути на незаконне відчуження на її користь спірної земельної ділянки. Про можливе порушення інтересів держави, в інтересах якої діє прокуратура, в особі Управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі Київської області, було відомо під час видачі 01 жовтня 2008 року довідки про склад земель, з яких виділялась земельна ділянка ОСОБА_5 При цьому істотне значення має обізнаність про можливе порушення законодавства не прокурора, а уповноваженого органу державної влади. У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача, для якого строк позовної давності обчислюється з моменту, коли такий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а не з моменту, коли вказана інформація стала відома прокурору. Той факт, що прокурор дізнався про можливі порушення законодавства вже після винесення оскаржуваного розпорядження, видачі державних актів на право власності та укладення договорів купівлі-продажу на земельні ділянки, не впливає на застосування судом позовної давності. З іншого боку прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області, яка у листі від 22 лютого 2013 року № 10-20/855 (а.с. 199 том 1) повідомила, що перевірка законності виділення землі не провадились, ніякі порушення зі сторони відповідачів не виявлялись, а тому відсутні підстави для скасування державних актів, що були видані відповідачам.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Даценко Л. М., Савченка С. І., апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_16 задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року в частині задоволення позову Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Управління Держземагентства в Білоцерківському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді повернення земельних ділянок скасовано й вказані позовні вимоги залишено без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у січні 2014 року до суду надійшли пояснення Київської обласної державної адміністрації, у яких вона просила виключити її зі складу позивачів у справі, оскільки вона не є державним органом, на який покладається обов'язок вилучення та передачі у власність земельних ділянок для сільськогосподарського використання, а тому не є належним позивачем у цій справі. На підставі викладеного та відповідно до пункту сьомого частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року касаційні скарги заступника прокурора Київської області та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_16 задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 05 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що задовольняючи скаргу ОСОБА_5 та скасовуючи рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення вимог прокурора до ОСОБА_5, апеляційний суд залишив поза увагою те, що відповідачу надавалась земельна ділянка із цілісного масиву, щодо якого виник спір між сторонами, й саме з цього масиву були надані земельні ділянки іншим відповідачам. Судом апеляційної інстанції у мотивувальній частині рішення від 05 червня 2014 року не конкретизовані підстави відмови у задоволенні таких вимог прокурора, й зазначено одночасно про їх безпідставність та пропущення позивачем строку позовної давності при звернені до суду з цим позовом, застосування наслідків якого можливе лише за клопотанням відповідача. Переглядаючи повторно справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не врахував того, що рішенням суду апеляційної інстанції від 05 червня 2014 року вже частково скасовано оскаржуване рішення суду першої інстанції, та вирішив питання про залишення позову без розгляду без врахування вказаного рішення апеляційного суду.

Крім того, залишаючи позовні вимоги Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді повернення земельних ділянок, з якими прокурор звернувся в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, апеляційний суд помилково виходив із того, що Київська обласна державна адміністрація не підтримує заявлених прокурором вимог, оскільки, як вбачається із заяви від 26 грудня 2013 року, Київська обласна державна адміністрація просила виключити її зі складу позивачів, а відповідно до частини четвертої статті 46 ЦПК України 2004 року відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Останнім рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року у складі судді Цуранова А. Ю. позов Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області задоволено.

Визнано недійсним розпорядження голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 09 грудня 2008 року № 838 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки п'ятнадцяти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області».

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_6 виданий ОСОБА_1, кадастровий номер НОМЕР_16; серії НОМЕР_5 виданий ОСОБА_2, кадастровий номер НОМЕР_17; серії НОМЕР_7 виданий ОСОБА_3, кадастровий номер НОМЕР_18; серії НОМЕР_15 виданий ОСОБА_4, кадастровий номер НОМЕР_19; серії НОМЕР_3 виданий ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_20; серії НОМЕР_4 виданий ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_21; серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_6, кадастровий номер НОМЕР_23; серії НОМЕР_11 виданий ОСОБА_7, кадастровий номер НОМЕР_22; серії НОМЕР_8 виданий ОСОБА_8, кадастровий номер НОМЕР_24; серії НОМЕР_9 виданий ОСОБА_9, кадастровий номер НОМЕР_25; серії НОМЕР_26 виданий ОСОБА_10, кадастровий номер НОМЕР_28 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_16, з реєстраційним номером НОМЕР_30 від 25 травня 2011 року; серії НОМЕР_13 виданий ОСОБА_11, кадастровий номер НОМЕР_27 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_16 з реєстраційним номером НОМЕР_29 від 25 травня 2011 року; серії НОМЕР_10 виданий ОСОБА_12, кадастровий номер НОМЕР_33 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_16 з реєстраційним номером НОМЕР_31 від 25 травня 2011 року, серії НОМЕР_14 виданий ОСОБА_13, кадастровий номер НОМЕР_32 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_16 з реєстраційним номером НОМЕР_34 від 25 травня 2011 року; серії НОМЕР_12 виданий ОСОБА_14, кадастровий номер НОМЕР_36 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_16 з реєстраційним номером НОМЕР_35 від 25 травня 2011 року, які видані 16 січня 2009 року та скасовано їх державну реєстрацію.

Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_16; ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером НОМЕР_17; ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_18; ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_19; ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_20; ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_21; ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровим номером НОМЕР_23; ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_22; ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_24; ОСОБА_9 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_25; ОСОБА_16 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_28; ОСОБА_16 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_37; ОСОБА_16 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_33; ОСОБА_16 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_32; ОСОБА_16 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_36, що знаходяться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що районною державною адміністрацією у порушення вимог чинного законодавства передано у власність для ведення особистого селянського господарства землі водного фонду без розроблення і погодження відповідного проекту відведення земельної ділянки, а також без зміни у встановленому порядку цільового призначення вказаної земельної ділянки, тому вимоги про визнання державних актів на право приватної власності підлягають задоволенню. Врахувавши особливий правовий статус земель водного фонду та відсутність відповідного проекту землеустрою, який мав погоджуватись з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, суд дійшов висновку, що наведені порушення під час передачі у власність цієї земельної ділянки у порядку безкоштовної приватизації є суттєвими. Крім того, суд відмовив у застосуванні строку позовної давності, про який було заявлено відповідачами, оскільки факт порушення чинного законодавства під час передачі відповідачам у власність спірних земельних ділянок виявлено під час проведення прокурором перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої 22 грудня 2011 року складено відповідний акт. Оскільки Білоцерківська місцева прокуратура Київської області звернулася до суду з позовом 13 вересня 2012 року, то строк позовної давності нею не пропущено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П., Фінагєєва В. О. рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірні земельні ділянки мають особливий правовий статус земель водного фонду та передані відповідачам у власність з порушенням вимог чинного законодавства України без розроблення відповідного проекту землеустрою, який мав погоджуватись з відповідними органами земельних ресурсів, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами. Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку пред'явлення вимог до відповідачів суд визнав необґрунтованими та погодився із висновком суду першої інстанції про те, що початок перебігу строку позовної давності відраховується з дати, коли було встановлено наявність такого порушення, а саме - проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, від імені яких діє ОСОБА_17, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Положення ЦК України щодо строку позовної давності та початку його перебігу поширюються і на звернення прокурора до суду з заявою про захист державних інтересів. Отже, суди першої та апеляційної інстанції не врахували відповідного правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6?178цс15. Вирішуючи спір, суди неправильно визначили статус спірних земельних ділянок та їх правовий режим, унаслідок чого не з'ясували за яких умов та у якому порядку земельні ділянки виділені та передані відповідачам у власність. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчиняла. Відповідачі не вчиняли протиправних дій, які б вказували про незаконність відчуження спірних земельних ділянок.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем були виявлені порушення земельного законодавства під час проведення перевірки у 2011 році, з позовом до суду позивач звернувся у вересні 2012 року, тобто в межах встановлених законом строку позовної давності.

Таким чином, незважаючи на те, що оскаржуване розпорядження № 838 видано Білоцерківською державною адміністрацією Київської області 09 грудня 2008 року, а оспорювані державні акти - 16 січня 2009 року, і позивач звернувся до суду лише 13 вересня 2012 року, суд відмовив у застосуванні наслідків спливу строку позовної давності, про які заявляли відповідачі.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, погодився із цим висновком і залишив рішення суду попередньої інстанції без змін.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, незалежно від дати проведення прокурорської перевірки.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14, від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-2165цс15, від 16 листопада 2016 року № 6?2469цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6-2070цс16, від 21 грудня 2016 року № 6-1503цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16, від 22 червня 2017 року № 6-1047цс17, від 12 липня 2017 року № 6-2458цс16 та від 15 листопада 2017 року № 6-2304цс16.

Отже, у вказаних правових висновках Верховного Суду України викладено дві основні правові позиції:

1) як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (наприклад, постанова від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16);

2) відлік позовної давності обчислюється у силу наведеного вище незалежно від дати прокурорської перевірки, у тому числі й при порушенні зони прибережної захисної смуги (наприклад, постанова від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15).

У підпункті 7 пункту 1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду викликана наявністю протилежних за змістом правових висновків, викладених у її постановах. При цьому фактичні обставини справ, предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, застосовані норми права у наведених постановах Верховного Суду України і Великої Палати Верховного Суду є тотожними й аналогічними. Вони стосуються: 1) порядку обчислення позовної давності у земельних спорах, де позивачем є прокурор, незалежно від того, чи прокурор пред'явив позов в інтересах держави, чи прокурор позиціонує себе позивачем; 2) чи враховується при цьому дата проведення прокурорської перевірки та чи не є це штучним збільшенням позовної давності.

Разом з тим, у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18) та у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц (провадження № 14-85цс18) Велика Палата Верховного Суду при аналогічних фактичних обставинах (а не у конкретних справах) вказала протилежне.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц (провадження № 14?85цс18) висловлена правова позиція про те, що (дослівно): «… вирішуючи питання щодо дотримання строків звернення до суду за захистом своїх прав, апеляційному суду належало встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення права держави на спірні земельні ділянки, натомість суд зосередився на тому, що вказав про відсутність доказів, які б засвідчили поважність причин пропуску строків позовної давності. Такої ж позиції дотримувався і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.Разом з тим всупереч вимогам частини першої статті 261 ЦК України суди належним чином не з'ясували, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду з позовом в інтересах держави. Доводи прокурора та висновки суду першої інстанції про те, що таке право виникло після проведеної у квітня 2014 року прокурорської перевірки, вищестоящими судами спростовані не були» (стор. 14).

Постановою ВеликоїПалати Верховного Суду 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14?95цс18) висловлена правова позиція про те, що (дослівно): «Висновки суду першої інстанції, з якими погодився касаційний суд, що перебіг строку позовної давності починається з часу, коли Березанська РДА здійснила незаконну передачу земель, а не з часу, коли особа, право якої порушено, або прокурор, який звертається за захистом порушеного права, дізналися про таке порушення, - є помилковими» (стор. 11).

Зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду не є вираженням позиції у конкретних справах, оскільки вони повністю екстраполюються на всі земельні спори, в яких позов пред'явлено прокурором, в яких необхідно обчислювати початок перебігу позовної давності, а також враховувати значення при цьому дати прокурорської перевірки, ініційованої прокурором через значний проміжок часу після винесення, у тому числі, оскаржених рішень суб'єктом владних повноважень.

Також колегія суддів, направляючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходить із того, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням обов'язкових правових висновків Великої Палати Верховного Суду України, справа № 357/9328/15 підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання про відступлення від правових висновків Верховного Суду України, викладених постановах: від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14, від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-2165цс15, від 16 листопада 2016 року № 2469цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6?2070цс16, від 21 грудня 2016 року № 6-1503цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16, від 22 червня 2017 року № 6-1047цс17, від 12 липня 2017 року № 6-2458цс16 та від 15 листопада 2017 року № 6-2304цс16, у частині, що стосується: 1) порядку обчислення строку позовної давності, коли позов пред'явлено прокурором у порядку представництва і 2) врахування при цьому дати прокурорської перевірки.

Керуючись статтями 402-404 ЦПК України, пунктом 7 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 357/9328/15 за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк