Справа №461/303/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.,

за участі секретаря судового засідання Станкевич Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Відповідача №264 від 12.12.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1.», поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» комбінованого типу з 13 грудня 2017 року, стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2017 року до дня поновлення на роботі, стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що працювала на посаді керівника дошкільного закладу №26 «Калинка» з 21.12.1988 року до 12.12.2017 року, протягом цього часу неодноразово нагороджувалася грамотами та подяками від органів влади та місцевого самоврядування.

На підставі акту перевірки від 19.07.2017 року, акту про відмову від працівника надати письмові пояснення від 12.12.2017 року складеними комісіями відповідача, останнім було прийнято оскаржуваний наказ №264 від 12.12.2017 року, згідно з яким позивачкою було скоєно одноразове грубе порушення трудового законодавства передбачене п.1ч.1 ст.41 КЗпП України, на думку відповідача, позивачкою порушено п.3.8. посадової інструкції завідувача ДНЗ №26 «Калинка», а саме покладення обов'язків комірника на завідувача господарством ОСОБА_2, без її відома та відсутності посадової інструкції.

Позивачка вважає, що при її звільненні відповідачем порушено вимоги ст.148 КЗпП України, а саме пропущено шестимісячний строк застосування до неї дисциплінарного стягненняз дня вчинення нею, на думку відповідача, проступку .

При цьому позивачка посилається на копію листа відповідача№01-4/365 від 13.03.2018 р., долученого до справи її представником 07.08.2018 р. як додаток до відповіді на відзив відповідача. У вказаному листі відповідач підтверджує, що завідувач господарством ДНЗ №26 «Калинка» ОСОБА_2 в період з 01.01.2014 по 12.12.2017 року подавала Відповідачу документи, котрі стосувалися прийманням нею в ДНЗ №26 від постачальників продуктів харчування та інших товарно-матеріальних цінностей, тобто відповідачу з 2014 року було відомо про те, що ОСОБА_2 виконує обов'язки комірника в ДНЗ №26 «Калинка».

Статут ДНЗ №26 «Калинка» було погоджено відповідачем 2009 року (том.1 а.с.48), пунктом 5.4.Статуту передбачається, що бухгалтерський облік закладу здійснюється через централізовану бухгалтерію відповідача (том.1 а.с.52).

З завідувачем господарством ОСОБА_2 07 жовтня 2013 року було укладено договір про майнову відповідальність за передані йому під звіт цінності (том.1 а.с.215), примірник вказаного договору зберігається в централізованій бухгалтерії відповідача, про що у ньому зроблено напис (том.1 а.с.215).

Позивачка також вважає, що доручаючи ОСОБА_2 виконувати обов'язки комірника виконання вона діяла у відповідності до розроблених посадових інструкцій працівників закладу та інших документів.

Згідно п.3.8. посадової інструкції завідувача ДНЗ №26, затвердженої 02.09.2013 року начальником відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Сушко П.Я., завідувач ДНЗ здійснює підбір та прийняття педагогічних кадрів та інших працівників ДНЗ. Визначає посадові обов'язки працівників, створює умови для підвищення їх професійної майстерності (том 1 а.с.15).

Наказом №81 від 03.09.2014 завідувача ДНЗ №26 «Калинка» (том 1 а.с.44) року про призначення матеріально-відповідальних осіб на ОСОБА_2, як комірника покладено матеріальну відповідальність за отримання продуктів харчування та їх використання. ОСОБА_2 із змістом вказаного наказу ознайомлена (згідно напису та підпису в тексті наказу) його не оскаржувала, навпаки здійснювала його виконання.

У посадовій інструкції №58 завідувача господарства дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» від 02.09.2013 року (том.2 а.с.185-193) зокрема зазначається: п.1.7. завідувач господарства замінює тимчасово відсутнього комірника; п.4.13. завідувач господарства відповідає за постачання продуктів харчування без сертифікату якості; п.5.4. завідувач господарства повинен знати питання організації харчування згідно з інструкцією про організацію харчування у дошкільних навчальних закладах від 17.04.2006 року №298/227. З вищевказаною інструкцією ОСОБА_2 була ознайомлена 02.09.2013 року, що засвідчується її підписом на тексті інструкції.

Відповідачем не взято до уваги також і те, що протягом 2014-2017 років посада комірника ДНЗ№26 «Калинка» була вакантною і лише 31.07.2017 року наказом №86 виконувача обов'язків завідувача закладу ОСОБА_4, на посаду комірника з 01.08.2017 р. по переводу призначено помічника вихователя ОСОБА_5 (том.2 а.с. 207).

Позивачкою у відповідності до ст.235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної » на підставі довідки відповідача про нараховані доходи позивачки за 2017 рік (том.1 а.с.216) розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 150905,65 грн.

Позивачка стверджує, що протиправними діями відповідача їй було завдано моральних страждань, зокрема 03 серпня 2017 року ще до її звільнення, керівник відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Сушко П.Я. в ефірі радіо-онлайн «Твоє Радіо Дрогобич» вказував на те, що відповідачка буде звільнена з роботи та безпідставно поширював неправдиві негативні відомості про неї.

На думку позивача, протиправні дії відповідача щодо її в очах трудового колективу закладу та батьків дітей, котрі його відвідують, безпідставне поширення в засобах масової інформації неправдивих негативних відомостей про позивачку, завдали їй моральних страждань, відповідно вона вправі на підставі ст.23 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України вимагати компенсації нанесеної їй моральної шкоди котру вона оцінила в 150 000 грн.

Просить позов задоволити в повному обсязі.

Позивачка та її представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явився. У відзиві на позовну заяву (том.1 а.с. 195-197) Відповідач заперечує позовні вимоги Позивачки виходячи з наступного:

На підставі акту перевірки від 19.07.2017 року було встановлено порушення позивачкою п.3.8. її посадової інструкції, а саме покладення на завідувача господарством ДНЗ №26 ОСОБА_2 обов'язків комірника , вказане порушення є грубим та одноразовим та відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, відповідно відповідачем на законних підставах прийнято рішення про звільнення відповідачки згідно наказу №264 від 12.12.2017 року.

На думку відповідача позивачка фігурувала у кримінальному правопорушенні по факту крадіжки продуктів харчування в ДНЗ №26 «Калинка» , внесеному до ЄДРДР за № 0001381, що підтверджується листом Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за №11111/44/01-17 від 25.07.2017 року (том.1 а.с.199). Ряд вищевказаних обставин, а не незаконні дії відповідача потягли за собою негативну думку та висловлювання громадськості щодо самого ДНЗ №26 так і щодо професійної діяльності позивачки.

Позивачка за 30 років своєї роботи притягалася до дисциплінарної відповідальності в 1999 році до неї було застосовано догану, в 2003 році її було звільнено із займаної посади, проте в цьому ж році поновлено на посаді завідувача ДНЗ №26 «Калинка». Позивачка у своїй позовній заяві не зазначає з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди, не надала належних доказів, які це підтверджують, оскільки відсутні будь-які незаконні дії з боку відповідача, а позовні вимоги незаконними.

Представник Відповідача в судові засідання по справі не з'являвся неодноразово подавав клопотання про відкладення судових засідань 14.02.2018р.(том.1 а.с.118) в зв'язку з отриманням ухвали суду та малим строком підготовки до справи, 13.07.2018 (том.2 а.с.144) в зв'язку з бажанням та необхідністю дачі пояснень начальником відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Сушко П.Я. хоча останній і сам представник відповідача в судове засідання не з'явився. В судове засідання на 10.09.2018 р. представник відповідача не з»явився, подавши клопотання про те, що представник відповідача перебуває на лікарняному, не додавши до клопотання доказів такого перебування.

Суд враховує також і невиконання без поважних причин відповідачем вимог ухвали суду від 15.02.2018 року про витребування у нього доказів по справі.

У відповідності до ч.10 ст.84 ЦПК України, суд визнає встановленими обставини на які посилається позивач у справі, на підтвердження чи спростування яких відповідачем на вимогу суду не надано доказів.. Тому, суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матерыали справи та керуючись ст.280 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі акту від 19.07.2017 року, акту про відмову від працівника надати письмові пояснення від 12.12.2017 року складеними комісіями відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, останнім було прийнято оскаржуваний наказ №264 від 12.12.2017 року, зі змісту якого випливає, що позивачкою було скоєно одноразове грубе порушення трудового законодавства передбачене п.1ч.1 ст.41 КЗпП України, на думку відповідача позивачкою порушено п.3.8. посадової інструкції завідувача ДНЗ №26 «Калинка», а саме покладення обов'язків комірника на завідувача господарством ОСОБА_2, без її відома та відсутності посадової інструкції.

Суд вважає наказ №264 від 12.12.2017 року незаконним, оскільки такий прийнятий з порушенням норм ч.2 ст.148 КЗпП України, а саме з порушенням шестимісячного строку притягнення працівника з дня вчинення ним проступку, оскільки завідувач господарством ДНЗ №26 «Калинка» виконувала такі обов'язки з 2014 року.

Суд дійшов висновку, що Позивачка не порушила вимоги чинних посадових інструкцій, доручаючи ОСОБА_2 виконувати обов'язки комірника, оскільки вона діяла у відповідності до розроблених посадових інструкцій працівників закладу та інших документів, а комірник на час виконання таких обов'язків в дошкільному закладі був відсутній.

Згідно п.3.8. посадової інструкції завідувача ДНЗ №26, затвердженої 02.09.2013 року начальником відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Сушко П.Я., завідувач ДНЗ здійснює підбір та прийняття педагогічних кадрів та інших працівників ДНЗ. Визначає посадові обов'язки працівників, створює умови для підвищення їх професійної майстерності.

Наказом №81 від 03.09.2014 завідувача ДНЗ №26 «Калинка» року про призначення матеріально-відповідальних осіб на ОСОБА_2, як комірника покладено матеріальну відповідальність за отримання продуктів харчування та їх використання. ОСОБА_2 із змістом вказаного наказу ознайомлена (згідно напису та підпису в тексті наказу) його не оскаржувала та здійснювала його виконання.

У посадовій інструкції №58 завідувача господарства дошкільного навчального закладу №26 від 02.09.2013 року (том.2 а.с.185-193) зокрема зазначається: п.1.7. завідувач господарства замінює тимчасово відсутнього комірника; п.4.13. завідувач господарства відповідає за постачання продуктів харчування без сертифікату якості; п.5.4. завідувач господарства повинен знати питання організації харчування згідно з інструкцією про організацію харчування у дошкільних навчальних закладах від 17.04.2006 року №298/227.

З вищевказаною інструкцією ОСОБА_2 була ознайомлена 02.09.2013 року, що засвідчується її підписом на тексті інструкції.

Суд враховує, що протягом 2014-2017 років посада комірника ДНЗ№26 «Калинка» була вакантною і лише 31.07.2017 року наказом №86 виконувача обов'язків завідувача закладу ОСОБА_4, на посаду комірника з 01.08.2017 р. по переводу призначено по переводу помічника вихователя ОСОБА_5 (том.2 а.с. 207).

Суд не бере до уваги доводи Відповідача, щодо притягнення Позивачки до дисциплінарної відповідальності у 1999 та 2003 роках, оскільки згідно ч.1 ст.151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

У відповідності до ст.235 КЗпП України у випадку незаконного звільнення працівник в праві вимагати від роботодавця виплати компенсації в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується постановою Кабінету міністрів України №100 від 8 лютого 1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». (надалі по тексту Порядок)

Підпунктом з) пункту1 розділу1 вказаного порядку вказується, що цей порядок застосовується для розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 розділу 2 Порядку передбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Частинами 3,4 пункту 3 розділу 3 Порядку вказується, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітноїплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Частинами 2,3 пункту 3 розділу 3 Порядку вказується При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога узв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому втрудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Пунктом 5 розділу 4 Порядку зазначається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної(годинної) заробітної плати.

Пунктом 7 розділу 4 Порядку вказується, що нарахування виплат за час щорічної відпустки тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (завинятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - начисло календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної платина середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства установи організації згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Позивачка в 2017 році перебувала на лікарняному (том.1, а.с. 27-34) в період з 15.07.по 19.07, з 28.08 по 08.09., з 11.09. по 14.09, з 14.09 по 21.09, з 22.09 по 30.09, з 02.10 по 21.10, з 23.10 до 30.11, з 30.11. по 11.12., відповідно суд не враховує цей період при розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу позивачки.

Позивачка в 2017 році перебувала у відпустці (том.1 а.с. 35) з згідно наказу відповідача №7 від 07.07.2017 р. з 17.07.2017 року по 23 серпня (38 календарних днів), проте в звязку з тим, що в час відпустки частково припав період тимчасової втрати працездатності термін закінчення відпустки становить 26 серпня 2017 року.

Відповідно суд при розрахунку компенсації середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу бере до уваги фактично відпрацьований позивачкою час в червні та час перебування позивачки у відпустці в липні -серпні 2017 року.

У матеріалах справи міститься довідка про виплачені відповідачем позивачці доходи в 2017 році (том.1, а.с. 216), іншої інформації про вид доходів позивачки та іншу необхідну інформацію відповідачем не надано незважаючи на вимогу суду.

Середньомісячний заробіток позивачки за час відпустки в 2017 році становить:

(142402,68 грн. (сума нарахованої оплати праці за 2017 рік) -14445,59 грн.-10825,24грн.-10825,24грн.-8387,48грн.-9603,03грн.-9316,83грн.-33799,07 грн. (сума нарахованої оплати праці за час перебування на лікарняному за липень-грудень 2017 року) :6 місяців= 9337,57 грн.

Заробіток позивачки за червень 2017 рік за фактично відпрацьований час становить: 8996,82 грн.

Середньоденний заробіток позивачки становить : (9337,57 грн.(оплата праці за час відпустки в липні)+ 8996,82 грн.(оплата праці за червень) : (21 робочий день в червні+21 робочий день в липні) = 436,53 грн.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 13 грудня 2017 року по 10 вересня 2018 року становить 184 дні.

Сума виплат належних позивачці з відповідача за час вимушеного прогулу становить : 436,53 грн.*184 дні = 80321,52 грн.

Суд не погоджується з розрахунком Позивачки середнього заробітку за час її вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача та встановлює його в сумі 80321,52 грн. без врахування податків, що з нього стягуються.

Згідно ч. 2 п. а ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Постановою Верховної Р ади України N 3933-XII ( 3933-12 ) від 04.02.1994 року тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. Про практику розгляду судами трудових спорів, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шко да, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради №264 від 12.12.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1.» є незаконним та таким, що порушує права позивача, і тому наказ відповідача підлягає скасуванню.

Враховуючи що наказ про звільнення позивача є незаконним, тому слід поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» комбінованого типу з 13 грудня 2017 року, та стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу з 13 грудня 2017 року до дня поновлення на роботі в сумі 80321,52 грн. без врахування податків, що з нього стягуються.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд прийшов до висновку, що незаконним звільненням відповідач грубо порушив трудові права позивача. Суд вважає, що усвідомлення факту незаконного звільнення, невиплата зарплат, дійсно відбивалось на психологічному стані позивача, пригнічувало, вивело з сталого укладу життя, він змушений був додавати додаткові зусилля для організації свого життя в суспільстві. Визначаючи розмір суми моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд керується конкретними обставинами справи. Заявлена позивачем вимога щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Враховуючи глибину заподіяної моральної шкоди, ступеня вини відповідача, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена в позові сума в розмірі 150000 грн. є завищеною. З урахуванням вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди.

У відповідності до ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Також відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення працівника на роботі та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи, що відповідачем не надано на вимогу суду довідку про доходи позивача, суд допускає до негайного виконання суму заробітної плати за один місяць, в розмірі який був нарахований позивачу в листопаді 2017 р., в розмірі 9316,63грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, у зв'язку з частковим задоволенням позову та звільненням позивача від оплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704,80 грн. за вимогу про поновлення на роботі та 704,80 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім цього, оскільки позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди судом задоволено частково, то з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Скасувати наказ відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради №264 від 12.12.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» комбінованого типу з 13 грудня 2017 року.

Стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу з 13 грудня 2017 року до дня поновлення на роботі в сумі 80321,52 грн. без врахування податків, що з нього стягуються

Стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень.

Стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць в розмірі 9316,63грн. допустити до негайного виконання.

В решті вимог - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.