________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/117/18
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

19.09.2018 року

Суддя Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про забезпечення позову до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 року до Київського районного суду м.Одеси звернулась ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просить суд накласти арешт на квартиру № 8, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Вільямса, будинок 50А, власником якої з 03.10.2008 року являлась ОСОБА_1, а з 26.02.2018 року квартира зареєстрована на праві власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Вказана заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до подання позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року придбала квартира № 8 по вул.Ак.Вільямса у м.Одеса.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна у звязку з укладенням іпотечного договору серія номер 1272 від 03.10.2008 року державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вид обтяження - заборона на нерухоме майно.

Рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 39865453 від 26.02.2018 12:20:52, ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Реєстраційна служба Одеської області» квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено на Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк», .

Підставами для виникнення права власності стали іпотечний договір, серія та номер: 1272, виданий 03.10.2008 року, рекомендоване повідомлення, серія та номер: 229, виданий 22.09.2017 року та повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк».

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Заявник просить накласти арешт на майно, яке є предметом іпотеки, в порядку забезпечення позову і на яке вже накладено заборону по його відчуженню, чим будуть порушені права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Суд вважає, що задоволення заяви про накладення арешту унеможливлює здійснення іпотекодержателем своїх прав та задоволення вимог за рахунок майна, яке належним чином передано в іпотеку, заявником не надано співмірних пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову, а також заявником до заяви додано лише інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, будь-які інші докази відсутні, замість доказів лише припущення щодо можливості відповідачем вчиняти дії стосовно майна.

Враховуючи, що заява містить обґрунтування щодо застосування відповідачем норм ст. 37 Закону України «Про іпотеку», якою врегульована передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, обраний заявником вид забезпечення позову виходить за межі предмету майбутнього позову, який зазначений у заяві про забезпечення позову, оскільки відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» позасудовий порядок набуття права власності на предмет іпотеки тягне за собою рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а отже вид забезпечення майбутнього позову немайнового характеру, а саме про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, тобто про зловживання та визнання дій реєстратора чи банку неправомірними може полягати у забороні вчиняти певні дії, а не накладенні арешту на іпотечне майно.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову про накладення арешту на квартиру № 8 , яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Вільямса, будинок 50А, яка зареєстрована на праві власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 19.09.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.