АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4819/18 Справа № 201/1632/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року про повернення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, Державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства Центр державної реєстрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову від 07.05.2018 року у даній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, скасування в державному реєстрі речових правна нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на майно, стягнення витрат, - повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», Державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на майно, стягнення витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі №201/1632/18 (а.с. 1).

07 травня 2018 року представником позивача до місцевого суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на квартиру №1, що знаходиться по вул. Акінфієва Івана, буд. 24 у м. Дніпро, що зареєстрована на праві власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а також заборонити субєктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитованим субєктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії, в тому числі посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири.

За змістом ч.ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Частиною 9 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 151 ЦПК України встановлено форму та зміст для заяви про забезпечення позову, відповідно до ч. 1 якої заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, згідно пунктів 4, 5 вказаної вище статті у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд посилався, зокрема, на відсутність в заяві про забезпечення позову обгрунтування підстав для застосування певних видів забезпечення позову (арешт на майно; заборона вчиняти певні дії), необґрунтованість наявності реальної загрози порушення прав та законних інтересів заявника.

Однак, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається наявність доводів заявника щодо необхідності застосування певних видів забезпечення та існування можливості утруднення виконання судового рішення у разі незабезпечення позову.

Так, згідно змісту заяви від 07.05.2018 року про забезпечення позову, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 вказує про те, що існує загроза вчинення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дій щодо відчуження квартири №1, що знаходиться по вул. Акінфієва Івана, буд. 24 у м. Дніпро, з приводу якої заявлено позов у даній справі; також вказано про утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, у разі невжиття заходів забезпечення (а.с. 9-12).

Крім того, як підставу повернення заяви про забезпечення позову в оскаржуваній ухвалі зазначено відсутність «інших відомостей, що потрібні для забезпечення позову», однак не конкретизовано, які саме відомості, на думку суду, не вказав заявник.

Колегія зауважує, що належність обгрунтування, наведеного в заяві про забезпечення позову, підлягає дослідженню при вирішенні судом по суті питання про забезпечення позову.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно постановив ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову, у звязку з недотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Враховуючи наведене, встановивши, що місцевим судом заява про забезпечення позову по суті не розглядалась, - колегія вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду заяви щодо забезпечення позову до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді