Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2018 Справа №607/15347/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Окрім неї за даною адресою зареєстрована її дочка відповідач ОСОБА_1 однак вона в зазначеній квартирі не проживає близько десяти років, витрат на комунальні послуги не несе та в добровільному порядку не з'являється для того, щоб знятися з реєстрації, тому просить визнати її такою що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно Свідоцтва про право власності виданого 25.10.2004 року виконкомом Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач та відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №ФЗ про склад сім'ї від 30.07.2018 року виданої ТзОВ «СОВР-1».

Згідно актів обстеження житлових умов про фактичне проживання складених ТзОВ «СОВР-1» від 25.06.2018 року та 30.07.2018 року, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше 10 років.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.І ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не проживає в спірному житловому приміщенні більше року без поважних причин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку, мають місце порушення прав позивача відповідачем які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача ОСОБА_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу У країни, суд -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий Р.М. Грицак