Справа №621/1845/18
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Шахової В.В.,

за участю секретаря Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2, в якій просив суд визнати дії неправомірними та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 13.07.2018 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області з нього було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення повноліття. Постановою державного виконавця Зміївського РВ ДВС ОСОБА_2 від 13.07.2018 року у відношенні нього встановлено обмеження у праві виїзду за межі України.

Заявник вважає, що вказана постанова є неправомірною та незаконною та винесена без врахування всіх обставин та порушує його права.

Вказав, що з часу примусового виконання судового рішення, він регулярно сплачує заборгованість, окрім того з його доходу стягується сума на погашення заборгованості за час, коли він сплачував аліменти в добровільному порядку.

Учасники справи на розгляд скарги не з'явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Скаржник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд скарги без його участі. На задоволенні скарги наполягав.

Від начальника Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області надійшла заява про розгляд скарги без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи.

Так в судовому засіданні було встановлено, що на примусовому виконанні в Зміївському РВ ДВС ГТУЮ Харківської області перебуває виконавче провадження № 54072805 з примусового виконання виконавчого листа № 2-718/2009, виданого 25.05.2009 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2009 року та до повноліття дитини. (а.с. 15 - 16)

В рамках вказаного виконавчого провадження, 13.07.2018 року старшим державним виконавцем Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-718, що виданий 25.05.2009 року. (а.с 30)

Ухвалою судді від 31.07.2018 року про призначення скарги до судового розгляду зобов'язано державного виконавця надати до суду копію матеріалів виконавчого провадження для повного з'ясування обставин справи.

Станом на день розгляду скарги, ухвала суду не виконана, матеріалів виконавчого провадження для дослідження не надано.

Як вбачається із наданих скаржником ОСОБА_1 довідок про доходи, з липня 2017 року по червень 2018 року з нього стягуються аліменти з основного місця працевлаштування ТОВ "Європоль" на загальну суму, з яких за 2017 рік відраховано 8599,63 грн., за 2018 рік відраховано 10119,56 грн. (а.с. 36, 37)

Крім того, скаржником надано квитанцію на перерахування коштів в розмірі 1689,87 грн. (а.с. 38)

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 даної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Частиною 6 даної статті визначено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Відповідно до ч. 8 даної статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017 року в частині внесення змін до статті 71 частини дев'ятої, яку викладено в новій редакції, а саме, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, набрав чинності 06.02.2018 року.

Тобто, в даному випадку встановлено додаткову юридичну відповідальність за порушення, у вигляді встановлення певного обмеження, за наявності заборгованості, яка утворилась після внесення відповідних змін, сукупний розмір якої повинен перевищувати суму платежів за 6 місяців, саме з моменту внесення змін до даної норми.

Державним виконавцем не було враховано, що заявником проводяться сплати за вказаним виконавчим провадженням, у межах розміру його доходів з моменту примусового виконання судового рішення, що встановлено в судовому засіданні наданими копіями доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Як зазначено в роз'ясненнях Верховного Суду України, щодо судової практики у зв'язку із вирішенням питань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 58 Конституції України, ст. ст. 447-453 ЦПК України, ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017 року, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 13.07.2018 року (ВП № 54072805) про встановлення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: 63460, Харківська область, сел. Слобожанське, вул. Сергія Закори, 23/16) тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.09.2018 року.

Суддя В.В. Шахова