Справа № 428/6625/18
Провадження №6/428/95/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі

головуючого судді Юзефовича І.О.

за участю секретаря Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька матеріали подання головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Н.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

встановив:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області звернувся головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварова Н.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, мотивуючи подання тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 22.05.2014р. про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики.

Заявник головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварова Н.О. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши вказане подання, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії дублікату виконавчого листа, виданого 11.05.2016р. Білокуракинським районним судом Луганської області, видано дублікат виконавчого листа за рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 22.05.2014р. про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 20.12.2012р. у розмірі 17060грн., пені за період з 10.02.2013р. по 10.02.2014р. у розмірі 16377,06грн., а всього 33437,60грн.. Останнє відоме місце реєстрації ОСОБА_2 - АДРЕСА_2, яка також вказується державним виконавцем у поданні. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.08.2017р., головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уваровою Н.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №434/994/14-ц, виданого 22.05.2014р. Артемівським районним судом м. Луганська. Відповідно до копії повідомлення Мнсоцполітики України, станом на 23.11.2017р. інформація про ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. В Законі значення поняття "ухилення" не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд зауважує, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання своїх боргових зобов'язань. Доказів наявності у боржника реальної можливості виконати свій обов'язок одним платежем у повному обсязі (наприклад, наявності майна, на яке не накладено заборону на відчуження, грошових коштів на рахунках чи грошових коштів готівкою) до суду надано не було. Доказів наявності у боржника коштів на рахунках станом на час розгляду цього подання у матеріалах, доданих до нього, немає. Крім того, суд зауважує, що відповідно до наданих матеріалів вбачається, що зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 є м. Луганськ Луганської області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією, на якій не діють органи державної влади України, що саме по собі не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом.

Керуючись ст.ст. 260, 353-355, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Н.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути безпосередньо оскаржена до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя

.