Справа № 161/5049/18
Провадження № 2/161/2006/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
Свій позов мотивує тим, що з ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_3.
Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_3 залишилась проживати з позивачем ОСОБА_1 Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2017 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати у розмірі 6970 гривень. Вказує, що, зазначених коштів не вистачає на утримання доньки, оскільки дитина відвідує різноманітні гуртки, займається з репетиторами української мови, англійської мови, математики. Витрати на заняття з репетиторами складають по 350 гривень щомісячно на відвідування кожного репетитора. Крім того, дитина займається шахами, що також потребує коштів. ОСОБА_4 часто хворіє, має проблеми з нирками, у зв'язку з цим вона витрачає кошти, необхідні для лікування. Зазначає, що нею за останні 5 місяців на додаткові витрати на дитину витрачено 7460 гривень. Відповідач є працездатним, постійно їздить на заробітки за кордон. Участь у додаткових витратах на дитину не бере, хоча має таку можливість.
На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати у розмірі 3730 гривень.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задовольнити, не заперечувала щодо постановлення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 13 вересня 2017року розірвано (а.с. 9). Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 8).
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2017 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 гривень на 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 20.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові витрати у розмірі 6970 гривень (а.с. 10-11).
Отже, розмір стягуваних аліментів становить більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, позивачем не надано суду доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров'я, як обставин, які б впливали на розмір аліментів визначений за рішенням суду.
Покликання позивача на ту обставину, що відповідач досить часто виїжджає за кордон, та його заробіток складає 10 000 гривень на місяць не підтверджується жодними доказами.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів з 1000 гривень на 1700 гривень, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Відповідно до частина 1 статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на розвиток здібностей дитини вона витратила 7460 гривень. Надані позивачем копії заяв-повідомлень вчителів про проведення занять та їх вартість, не є належними та допустимими доказами в силу вимог ст.ст.77,78 ЦПК України.
Зважаючи на вищевикладене, позивач не довела суду, що вона понесла додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4, пов'язані з розвитком її здібностей, а тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог також слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141,263,264,265430 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 184 СК України, суд,-
В позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення - 20 червня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк