АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/26/18 Головуючий суддя І інстанції Гетьман Л. В.
Провадження № 22-ц/790/2766/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_3 на ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2018 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання пункту договору недійсним, повернення майна,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2018 року Клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на: трактор МТЗ-82.1.26.25 з гідрозмішувачем за № 015392 двигун №838108 держ.№14441 АХ (рік випуску 2014), вартістю 16400.00 доларів США; на півпричіп НТС-5А зав.№04-17936 (рік випуску 2014 р.), вартістю 3800.00 доларів США; фрезу навісну горизонтальну мод.9901-2, вартістю 7500.00 доларів США; вібропліту ручну мод. КБ-31, вартістю 900.00 доларів США; вібропліту ручну мод. КБ-31, вартістю 900.00 доларів США; сміттєвоз Mercedes-Benz 2524L (номер кузова, шасі, рами wbd6544271 kl98234) держ. №АХ5445СТ (рік випуску 1996 р), вартістю 21000.00 доларів США; лінію для переробки ПЕТ пляшок: LPPB-1 (SuZhou Zhongsu Reprocessi), вартістю 129 040.00 доларів США; які розміщені ОСОБА_3 в приміщенні підприємства переробної, машинобудівної промисловості за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та стягнути на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказано, що всупереч вимогам процесуального законодавства заява про забезпечення позову не була розглянута протягом двох днів з дня надходження. Вважає, що оскільки судом цей строк не було дотримано, право на розгляд заяви про забезпечення позову позивача було втрачено із закінченням означеного вище строку, тобто суд не повинен був розглядати заяву ОСОБА_4 Послався на те, що судом не було дотримано прядку допуску до участі у справі представника позивача. Зазначив, що судом було накладено арешт на майно, яке належить не відповідачеві, а позивачу, що суперечить розясненням, наданим у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_4 було визнано апеляційну скаргу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання пункту договору недійсним, повернення майна, в якій просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, яке 25.11.2016 р. ОСОБА_4 було передане ОСОБА_3 1.1, за попереднім договором та договором відповідального зберігання з правом користування, нерухомість та майно (транспортні засоби), які використовуються при експлуатації наступне майно: трактор МТЗ-82.1.26.25 з гідро змішувачем рік випуску 2014; напівпричіп НТС-5А рік випуску 2014 р; фреза навісна горизонтальна ; вібропліта ручна; сміттєвоз Mercedes-Benz 2524L , рік випуску 1996 р.;лінія для переробки ПЕТ пляшок: LPPB-1 (SuZhou Zhongsu Reprocessi; земельна ділянка, кадастровий номер :28:001:0018, площею 0.9084 ГА, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що розташована за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А; комплекс нежитлових приміщень, загальною площею 264,7 кв.м., що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А; транспортні засоби : ГАЗ 3309-354, (2007); DAF 75CF250; LDV CONVOY 400; MERCEDES-BENZ 815D; MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 CDI; MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 CDI; МАЗ 53371: CHEVROLET AVEO SA69Y та передати майно: земельну ділянку, кадастровий номер :28:001:0018, площею 0.9084 ГА, що розташована за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А; комплекс нежитлових приміщень, загальною площею 264,7 кв.м., що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А; транспортні засоби: ГАЗ 3309-354; DAF 75CF250; LDV CONVOY 400; MERCEDES-BENZ 815D; MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 CDI;MERCEDES-BENZ SPRINTE 308 CDI; МАЗ 53371; CHEVROLET AVEO SA69Y на зберігання ОСОБА_5, яка не має інтересу в результаті розгляду справи.

Обґрунтовуючи заяву, зазначив що 25 листопада 2016 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір відповідального зберігання з правом користування, відповідно до умов якого останній прийняв на відповідальне зберігання вищевказане майно, яке було у використанні та про що було складено акт прийому-передачі. Строк дії договору - до 25 жовтня 2017 року.

Між сторонами по справі 25.11.2016 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого, не пізніше 31 грудня 2017 року буде укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного майна, за яким ОСОБА_4 зобов'язався передати це майно у власність ОСОБА_3

Станом на час розгляду справи договір купівлі-продажу майна, визначений попереднім договором від 25 листопада 2016 року, між сторонами не укладений, майно позивачеві не повернуто, перебуває на зберігання та у використанні ОСОБА_3І,

Як стало відомо, перелічене вище його особисте майно було розміщено ОСОБА_3 в приміщенні підприємства переробної, машинобудівної промисловості за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А, яке на праві власності належить його жінці ОСОБА_6 Майно ОСОБА_4 використовується родиною ОСОБА_6 в підприємницькій діяльності та вони завдяки експлуатації майна позивача отримують прибуток.

Виготовлену на обладнанні ОСОБА_4 продукцію ОСОБА_3 транспортує для реалізації на автомобілях, які також належать його родині, а саме офіційно зареєстровані на ОСОБА_6

На теперішній час договір купівлі-продажу не укладено, майно не повернуто та знаходиться у ОСОБА_3І, та його родичів, а саме на території приміщення підприємства переробної, машинобудівної промисловості за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Перша Цукрозаводська, будинок 1А, в користуванні, при цьому останній умови відповідних договорів не виконує та повернути майна відмовляється.

У позивача є вагомі причини вважати, що ОСОБА_3, не бажаючи в добровільному порядку повернути позивачу передане ним майно та відшкодувати судові витрати, може до вирішення справи по суті, навмисно або взагалі фіктивно відчужити належне позивачу майно третім особам, а вказане значно утруднить або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Задовольняючи вимоги заяви в частині накладення арешту на майно яке 25.11.2016 р. ОСОБА_4 було передане ОСОБА_3І, за попереднім договором та договором відповідального зберігання з правом користування, районний суд обґрунтовував свої висновки тим, що наявні достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття такого заходу у подальшому може утруднити або зробити неможливим рішення суду, так як відповідач по даній справі може здійснити дії, спрямовані на відчуження майна у будь-який спосіб. Зазначений захід є достатнім для унеможливлення відчуження даного майна.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає врахуванню розяснення, надане судам у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за яким, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 заявив вимоги щодо визнання пункту договору відповідального зберігання недійсним та повернення майна, переданого за цим договором.

Вказане майно є обєктом обтяження за оскаржуваною ухвалою.

Так, судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється відповідачем, що майно, передане за Договором відповідального зберігання б/н від 25.11.2016, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності і перебуває у відповідача на відповідальному зберіганні.

Таким чином, всупереч приписів п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України та наданим судам розяснень районний суд забезпечив позовом шляхом встановлення обтяження на майно, яке не належить відповідачеві.

Також позов не підлягає забезпеченню шляхом накладення арешту та передачі на відповідальне зберігання незаінтересованій особі майна, яке належить дружині відповідача, оскільки вона не є учасником справи, та таке обмеження порушить її законні права та інтереси.

Що стосується посилань відповідача на порушення судом порядку залучення до участі у справі представника позивача та строків розгляду заяви про забезпечення позову колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із приписами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. (ч. 3 ст. 376ЦПК України)

Нормою ч. 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами довіреністю фізичної або юридичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Положення ч. 1 ст. 64 ЦПК України закріплено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки.

Посилання відповідача на розяснення, надані судам у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» колегія суддів відхиляє, оскільки у редакції ЦПК України, що набула чинності 15.12.2017, зі складу інших учасників судового процесу було виключено особу, яка надає правову допомогу, та введено іншого учасника судового процесу експерта з питань права, порядок залучення якого, права та обовязки закріплені у ст. 73 ЦПК України, та який не має відношення до представництва інтересів учасників справи у суді.

З наведеного можна зробити висновок, що районним судом не було порушено порядок допуску до участі у справі представника позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Вказане свідчить, що розглянувши заяву про забезпечення позову без повідомлення та участі відповідача, судом першої інстанції не було порушено приписів закону.

Посилання ОСОБА_3 на порушення судом першої інстанції строку розгляду заяви про забезпечення позову у даному випадку не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не таке порушення призвело до неправильного вирішення заявленого клопотання.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, доводи скарги висновки суду спростовують і представник позивача визнала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 352,4 грн. суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 18.06.2018.

Головуючий

ОСОБА_7

Судді -

ОСОБА_1.

ОСОБА_2.