Справа №173/794/18
Провадження №2/173/643/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна нотаріальна контора.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2018 року позовна заява залишена без руху в зв'язку з виявленими недоліками.

27.04.2018 року позивачем усунені встановлені судом недоліки

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 07.06.2018 року.

Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 14 травня 2009 року померла його мати ОСОБА_4

На момент смерті ОСОБА_4М,. відкрилась спадщина, за адресою АДРЕСА_2. Дана квартира належала його матері на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.1994 року Племптахорадгоспом «Верхньодніпровський».

Його мати на випадок смерті склала заповіт, в якому вказала його єдиним спадкоємцем належного їй майна.

26.01.2011 року він вперше звернувся до Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва після смерті матері. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з пропуском строку подачі заяви на прийняття спадщини.

Після визначення Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини він вдруге звернувся державного нотаріуса Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Йому було видане свідоцтво про право на спадщину на зазначену вище квартиру, але у свідоцтві про право на спадщину була допущена помилка, замість вулиці «Совхозна», помилково вказано вулиця «Колгоспна».

На даний час у нього виникла потреба у відчуженні зазначеної квартири, але неправильне зазначення вулиці у свідоцтві про право на спадщину перешкоджає йому це зробити.

Він звертався, до нотаріуса, яка видала йому свідоцтво про право на спадщину із заявою про виправлення помилки, але отримав відмову, так як нотаріус, яка видала йому свідоцтво про право на спадщину на даний час є приватним, а не державним нотаріусом, тому не має можливості внести відповідні виправлення, що й стало підставою звернення до суду.

Справа слухалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 14 травня 2009 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження

На момент смерті ОСОБА_4, відкрилась спадщина, за адресою сел. Новомиколаївка вул. Дорожна, (раніше Совхозна) 13 АДРЕСА_3. Дана квартира належала матері позивача на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.1994 року Племптахорадгоспом «Верхньодніпровський».

За життя мати позивача на випадок смерті склала заповіт, в якому вказала його єдиним спадкоємцем належного їй майна.

Позивач звернувся державного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. 29.10.2018 позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину на зазначену вище квартиру, але у свідоцтві про право на спадщину була допущена помилка, замість вулиці «Совхозна», на якій розташована спадкова квартира, помилково вказано вулиця «Колгоспна».

На даний час у позивача виникла потреба у відчуженні зазначеної квартири, але неправильне зазначення вулиці у свідоцтві про право на спадщину перешкоджає йому реалізувати своє право на розпорядження майном.

Позивач звертався, до нотаріуса, що видав позивачу свідоцтво про право на спадщину із заявою про виправлення помилки, але отримав відмову, так як нотаріус, яка видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на даний час є приватним а свідоцтво про право на спадщину видавалось нею позивачу, як державним нотаріусом, що підтверджується постановою у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. .

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивач є власником зазначеної вище квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2014 року. В якому нотаріусом неправильно зазначена адреса розташування спадкової квартири.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як допущення помилки у правовстановлюючому документі.

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що на підставі розпорядження в.о. голови ОСОБА_3 територіальної громади № 5 від 12.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах ОСОБА_3 селищної ради» вулиця Совхозна (Радгоспна) перейменова на вулицю Дорожна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4, померлої 14 травня 2009 року .

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: вул. ОСОБА_5. 15-б АДРЕСА_4, право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_5 (раніше Совхозна) в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_4, померлої 14 травня 2009 року .

Витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн. покласти на позивача ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.06.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 07.06.2018 року

Оприлюднене: 22.06.2018 року

Дата набрання законної сили 10.07.2018 року