Справа №489/4595/18 20.09.2018
Провадження №22-ц/784/1538/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.

без участі учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року, ухвалену в приміщенні того ж суду у складі судді Румянцевої Н.О. (єдиний унікальний номер судової справи 489/4595/18, номер провадження 22-ц/784/1538/18) про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И Л А :

20 липня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, посилаючись на те, що з метою захисту своїх прав кредитора має намір подати позов до спадкоємців померлої ОСОБА_1 та звертається до суду для забезпечення доказів шляхом витребування від нотаріуса інформації про наявність спадкової справи та її матеріалів. Посилався на те, що за життя ОСОБА_1 уклала з АТ «УкрСиббанк» договір іпотеки від 04.06.2008 року та в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №0 від 04.06.2008 року передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Одночасно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження іпотекою та заборона відчуження вказаної квартири. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 року стягнута заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 24748,07 дол. США, рішення суду виконується в примусовому порядку, однак заборгованість не погашена. Заявнику з ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.04.2014 року та вищезазначеного рішення стало відомо про те, що ОСОБА_1 померла та знята з реєстрації. Дізнавшись про смерть ОСОБА_1, заявник 02.05.2018 року направив до Першої та Другої Миколаївської державної нотаріальної контори вимоги до спадкоємців про повернення заборгованості та просив нотаріуса повідомити всіх спадкоємців померлого про наявність майнових прав з боку АТ «УкрСиббанк», передати спадкоємцям цю вимогу та повідомити банк про наявність спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак в наданні інформації нотаріуси відмовили, посилаючись на ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». Не маючи інформації про спадкоємців заявник не може звернутися до суду про захист своїх прав. Просив в порядку забезпечення доказів витребувати від другою Миколаївської державної нотаріальної контори інформацію про наявність спадкової справи та матеріали спадкової справи, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_1, (а.с. 2).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено (а.с. 25).

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необгрунтованість ухвали суду, неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що відсутність даних про спадкоємців ОСОБА_1 позбавляє банк можливості звернення до суду із позовом на захист своїх прав (а.с. 27-32).

Заслухавши доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в заяві не зазначено та не доведено, що засіб доказування, який заявник просив витребувати, може бути втрачено або в подальшому стане неможливим витребувати його.

Але з висновками суду погодитись не можна, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи, не врахувавши наступне.

Частинами 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України врегульовано, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 ч.1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Подана заявником заява про забезпечення доказів відповідає наведеним вимогам, оскільки в ній зазначено, що не маючи інформації про спадкоємців заявник не має змоги звернутися до суду за захистом своїх прав та подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 1).

Про те, що заявник не має можливості отримати іншим шляхом інформацію про наявність спадкової справи та спадкоємців свідчить відповідь Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 08.05.2018 року на вимогу банку надати відомості про спадкоємців померлої ОСОБА_1 з посиланням на ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», відповідно до якої довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов'язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження (а.с.16).

Відомості про спадкоємців, які містяться в спадковій справі відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", та п. 3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", є належним доказом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

У п.41 Доповіді Венеціанської комісії «Про верховенство права»[8] (Venice Commission: the Rule of Law) - звіт щодо верховенства права, що був прийнятий Венеціанською Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 р. зазначено, що наразі можливий консенсус щодо обов'язкових елементів (як формальних, так і матеріальних або субстантивних) поняття «верховенство права», зокрема, таких, як: законність, в тому числі прозорий, підзвітний і демократичний порядок введення законів у дію; правова певність; заборона свавілля; доступ до правосуддя у незалежних і неупереджених судах, в тому числі судовий контроль за адміністративними актами; дотримання прав людини; недискримінація та рівність перед законом.

Перелічені елементи лежать в основі конституційних і законодавчих положень та судової практики і на національному, і на міжнародному рівнях.

Відповідно до підходів Венеціанської комісії виділяють такі складові верховенства права: доступ до закону (положення закону повинні бути зрозумілими, ясними та передбачуваними); вирішення питань про юридичні права повинно, як правило, здійснюватися на підставі закону, а не за розсудом; рівність перед законом; влада повинна реалізовуватися відповідно до закону, справедливо та розумно; права людини повинні бути захищені; повинні бути наявні засоби для врегулювання спорів без невиправданих витрат та відстрочок; наявність справедливого суду; держава повинна дотримуватися своїх зобов'язань у рамках як міжнародного, так і національного права.

У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява№ 377/02) від 8 квітня 2010 року, ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).(п.52 Рішення).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Наведені вимоги закону та судової практики, неможливість заявника звернення до суду без отримання зазначених доказів не були в достатній мірі враховані судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

З огляду на наведене, п.3,4 ч1 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким з урахуванням цілей звернення до суду із заявою про забезпечення доказів (можливість звернення до суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_1.), заяву задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про витребування доказів задовольнити частково, витребувати від Другої Миколаївської державної нотаріальної контори інформацію про наявність спадкової справи та про коло спадкоємців, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та /або видачу свідоцтва про право на спадщину із зазначенням адреси їх місця проживання, заведеної після смерті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_2, яка померла та знята з реєстрації 18.01.2010 року,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20.09.2018 року