Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 644/3272/16-ц

провадження № 61-23933св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

суб'єкт оскарження - головний державний виконавець Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції м. Харкова ІвановаЛюдмила Ігорівна,

заінтересована особа - комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 рокуу складі колегії суддів: Кругової С. С., Пилипчук Н. П., Пономаренко Ю. А.,

ВСТАНОВИВ:

У пункті 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою на дії, бездіяльність головного державного виконавця Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції м. Харкова Іванової Л. І. (далі - державний виконавець), заінтересована особа - комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»).

Скарга мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року було змінено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року та зобов'язано КП «Харківводоканал» та «КП «Харківські теплові мережі» виконати за власний рахунок періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, встановлених у їхній квартирі, але зазначене рішення суду не виконано, а виконавче провадження закрито.

Вказували, що лічильники було демонтовано у квартирі для проведення періодичної повірки 12 лютого 2015 року, проте повірку здійснено не було.

Вважали, що у державного виконавця не було підстав вважати рішення суду виконаним та виносити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження № 47783943 і № 47784095 від 01 лютого 2016 року та зобов'язати державного виконавця скасувати вказані постанови.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року у складі судді Бугери О. В. скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції м. Харкова Іванової Л. І. щодо прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження № 47784095 від 01 лютого 2016 року та № 47783943 від 01 лютого 2016 року.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 47784095 від 01 лютого 2016 року у виконавчому провадженні за заявою ОСОБА_4 та постанову про закінчення виконавчого провадження № 47783943 від 01 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_5

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення суду державним виконавцем не виконано, повірка лічильника триває, про що свідчить як зміст листа КП «Харківські теплові мережі», що був наданий державному виконавцю, так і заперечення представника у ході судового засідання, тому державним виконавцем передчасно прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження № 47783943 та № 47784095 від 01 лютого 2016 року, у зв'язку із чим скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції м. Харкова задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року скасовано та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що державний виконавець діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і правомірно закрила 01 лютого 2016 року виконавчі провадження № 47783943 та № 47784095, так як судові рішення були виконані у повному обсязі.

При цьому, апеляційний суд зауважив, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року, яким було змінено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року, було зобов'язано КП «Харківводоканал» та «КП «Харківські теплові мережі» виконати за власний рахунок періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, а не здійснити їх ремонт, оскільки під час повірки з'ясовано, що прилад обліку у несправному стані.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно скасував законну та обґрунтовану ухвалу районного суду.

Вказують, що апеляційній суд неправильно тлумачить норми Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», оскільки поняття періодична повірка лічильника, на їх думку, включає у себе, у тому числі, і його ремонт за необхідності.

У липні 2017 року КП «Харківські теплові мережі» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких вказує про те, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій. Вказує, що прилад обліку води, повірку якого було здійснено підприємством на виконання рішення суду, є власністю ОСОБА_4, тому здійснення його ремонтних робіт може бути проведено лише за кошти споживача.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статті 387 ЦПК України 2004 року у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що державний виконавець повністю виконав рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року, змінене рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року, яким позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 було задоволено частково та зобов'язано КП «Харківводоканал», КП «Харківській теплові мережі» виконати за власний рахунок періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, встановлених у квартирі ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, апеляційний суд дійшов правильного висновку про безпідставність вимог скарги останніх, оскільки державний виконавець діяла у межах вимог пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій і права чи свободи заявників не було порушено. При цьому суд встановив, що повірку лічильника було виконано, за результатами якої державне підприємство «Харківстандартметрологія» визнало засіб вимірювальної техніки непридатним до застосування у зв'язку з порушенням герметичності.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення суду не було виконано повністю, оскільки періодична повірка лічильника включає у себе, у тому числі, і його ремонт за необхідності, є безпідставними.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Апеляційний суд правильно вказав, що з аналізу положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 474 вбачається, що поняття «періодична повірка» та «ремонт» лічильника є різними за своєю суттю діями, а у рішенні Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року йшлося лише про обов'язок відповідачів провести повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, яку було здійснено й у результаті якої виявлено несправність лічильника.

Таким чином доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскарженого судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявниками норм матеріального права. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням їм відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк