Справа № 219/8339/18
Провадження № 2/219/2562/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, в якій просить: визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку в його квартирі. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2004 року належить житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, у якій зареєстрований він та відповідач, яка фактично з 2004 року та по теперішній час у вказаній квартирі не проживає. Більш того, з 2014 року відповідач фактично проживає у місті Казань Республіки Татарстан Російської Федерації та має вид на проживання, у зв'язку з чим не має наміру проживати у місті Бахмут Донецької області. Через наявність реєстрації у належній позивачу квартирі виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послу, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача. Також відповідачем надано позивачу довіреність про зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, однак при зверненні до Центру надання адміністративних послуг Бахмутської міської ради ОСОБА_1 пояснили, що зняття з реєстраційного обліку не є можливим, оскільки ним не надано оригінал паспорта ОСОБА_2, у зв'язку з чим зазначено про необхідність отримання судового рішення як єдиної підстави для зняття з реєстрації відповідача, з огляду на що він вимушений звернутись до суду з зазначеною позовною заявою.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_12. від 31 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2018 року у зв'язку відставкою судді ОСОБА_12. на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області Гончарової О.В. справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С.

Уточненою позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 22 серпня 2018 року, недоліки усунуто, з огляду на що ухвалою суду від 30 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 25 серпня 2018 року, у зв'язку з чим визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, а також у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв'язку, що оформлено відповідною телефонограмою, надав суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 25 вересня 2018 року на електронну адресу суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просить справу розглядати без її участі та задовольнити позов, з огляду на що суд робить висновок про визнання відповідачем позову.

У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2004 року (а.с. 6), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 25 вересня 2018 року за № 138943669 (а.с. 56-57).

Відповідно до копії акту від 02 червня 2018 року, складеного комісією у складі: бухгалтера ПП «Наш дім плюс» Беленець Н.В., паспортиста ПП «Наш дім плюс» Шпаренко Н.М., погодженого директором ПП «Наш дім плюс» Черненком А.В., сторони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, однак відповідач за вказаною адресою не проживає фактично з 1998 року по день складання акту, що підтверджують сусіди: ОСОБА_7, яка мешкає у квартирі АДРЕСА_4, ОСОБА_8 яка мешкає у квартирі АДРЕСА_5, ОСОБА_9, яка мешкає у квартирі АДРЕСА_6, та ОСОБА_10, який мешкає у квартирі АДРЕСА_7 (а.с. 4).

З відповіді заступника міського голови Бахмутської міської ради Савченко Т.М. за вх.. № 27756 від 29 серпня 2018 року вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46).

З копії посвідки на проживання іноземного громадянина НОМЕР_3, виданої на ім'я відповідача УФМС Росії по Республіці Татарстан 09 квітня 2014 року, вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12-13).

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось відповідачем, у зв'язку з чим суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, оскільки статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись статтею 156 Житлового кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1, місце проживання якого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку міста Артемівськ (нині - Бахмут) Донецької області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині примусового зняття відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки міста Артемівськ (нині - Бахмут) Донецької області, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, місце проживання якого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко