Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа №640/17649/16-ц

провадження № 61-24833св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6, подану в інтересах ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Кружиліної О. А,. ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, неустойки за договором про сплату аліментів на дітей.

В обґрунтування позовних вимог указувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_10. 05 серпня 2015 року сторони уклали договір про сплату аліментів на дітей. Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору, аліменти на дітей не сплачує та не виплачує кошти на забезпечення літнього відпочинку дітей, просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах та неустойку за договором.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним. Вказував, що договір про сплату аліментів на дітей укладений ним під впливом обману, просив визнати його недійсним на підставі 230 ЦК України. Зазначав, що ОСОБА_4 разом із дітьми виїхала за межі України, що позбавляє його можливості виконувати умови договору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за період з 13 серпня 2015 року до 12 квітня 2017 року 67 932 грн заборгованості по сплаті аліментів та 5 504 грн заборгованість на оздоровлення дітей. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору про сплату аліментів на дітей, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за аліментами та витрат на оздоровлення дітей, передбачені договором. Підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні, оскільки після укладення договору ОСОБА_4 разом із дітьми виїхала за межі України, що позбавило відповідача можливості належним чином сплачувати аліменти на дітей. Ураховуючи недоведеність позовних вимог про введення в оману під час укладення спірного договору, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для визнання його недійсним.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку у вигляді пені за прострочення сплати аліментів в сумі 57 510 грн та неустойку у вигляді пені за прострочення сплати коштів на оздоровлення дітей в сумі 46 050 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що для виконання умов договору про сплату аліментів на дітей ОСОБА_4 14 листопада 2014 року видала довіреність строком на три роки, якою уповноважила ОСОБА_11 одержувати документи про наявність грошових сум, відсотків (нарахувань) по них чи руху зазначених сум, отримання усіх грошових сум з різних місць, від усіх осіб та установ, відділень зв'язку тощо. Отже посилання відповідача про неможливість виконання договору про сплату аліментів на дітей є безпідставним.

У жовтні 2017 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять докази того, що ОСОБА_4 вчиняла будь-які дії, спрямовані на повідомлення відповідачу нового місця виконання умов договору про сплату аліментів на дітей або повідомлення адреси проживання. Крім того, в порушення норм процесуального права, апеляційний суд прийняв до уваги нові докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

03 січня 2017 року від ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 04 вересня 2011 року до 03 грудня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народились діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 листопада 2014 року ОСОБА_4 видала довіреність строком на три роки, якою уповноважила ОСОБА_11 одержувати документи про наявність грошових сум, відсотків (нарахувань) по них чи руху зазначених сум, отримання усіх грошових сум з різних місць, від усіх осіб та установ, відділень зв'язку з пошти та телеграфу по різного роду документам та підставам, бути її представником в усіх поштових відділеннях України з питання одержання належних їй грошей, отримувати поштову, телеграфну і усякого роду кореспонденцію та інше.

22 жовтня 2015 року, 17 грудня 2015 року, 26 квітня 2016 року ОСОБА_11 подав заяви на ім'я начальника 68 відділення зв'язку, в яких просив переадресувати всю кореспонденцію, яка надходить на адресу АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_1, а у заявах від 05 серпня 2016 року та 07 грудня 2016 року - на адресу АДРЕСА_2.

05 серпня 2015 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дітей, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний сплачувати на дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн на кожну дитину, не пізніше 13 числа кожного місяця, а також додатково, один раз на рік виплачувати по 2500 грн на кожну дитину для забезпечення літнього відпочинку, здійснюючи виплату до кінця травня місяця поточного року. Відповідальність за порушення умов договору встановлена в розмірі 3 % від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання, яка є способом забезпечення грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 1.4 договору платник аліментів повинен здійснювати виплату аліментів будь-яким зручним для себе шляхом: готівкою безпосередньо отримувачу аліментів або поштовим переказом за адресою отримувача аліментів, а саме: АДРЕСА_3.

Відповідно до пункту 3. 4 договору зміна умов договору здійснюється тільки за наявності згоди обох сторін і оформлюється письмово. Зміни мають бути нотаріально посвідчені.

Відповідно до пункту 3.5 договору одностороння відмова від виконання положень даного договору неприйнятна.

Після укладення договору про сплату аліментів на дітей ОСОБА_4 виїхала за межі України.

Відповідно до частини першої статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим кодексом.

Установивши зазначені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 було вжито усі заходи для забезпечення належного виконання відповідачем умов договору про сплату аліментів на дітей, що спростовує твердження відповідача про неможливість виконувати умови договору.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не мав можливості виконувати умови договору шляхом виплати аліментів готівкою безпосередньо отримувачу аліментів або поштовим переказом, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та наданими на підтвердження цих обставин доказами.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права не впливають на правильність рішення суду апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Питання щодо розміру аліментів заявником не ставиться.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат