Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 313/1155/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
№ 22-ц/778/2451/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про зобовязання виділення земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай),

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона зверталася до відповідачів та третьої особи із заявою про виділення в натурі земельної ділянки на підставі вище зазначеного сертифікату, проте їй було відмовлено з підстав відсутності вільних земель та відсутністю відповідних повноважень.

Дії відповідачів є перешкодою у реалізації її права на виділення земельної ділянки в натурі.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, зобовязати Веселівську районну державну адміністрацію Запорізької області , місцезнаходження 72202 смт. Веселе вулиця Центральна, будинок 136, Веселівського району Запорізької області та Запорізьку сільську раду Веселівського району Запорізької області , місцезнаходження 72240 с Запоріжжя, вулиця Гагаріна будинок 19 Веселівський район Запорізька область виділити їй, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 6,24 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210239 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 06.06.2014 р., із земель запасу чи резервного фонду колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря».

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року позов задоволено.

Зобовязано Веселівську районну державну адміністрацію Запорізької області , місцезнаходження 72202 смт. Веселе вулиця Центральна, будинок 136, Веселівського району Запорізької області та Запорізьку сільську раду Веселівського району Запорізької області , місцезнаходження 72240 село Запоріжжя, вулиця Гагаріна,будинок 19 Веселівський район Запорізька область виділити ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 6,24 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210239 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 06 червня 2014 року, із земель запасу чи резервного фонду колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря».

Стягнуто з Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області та Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області пропорційно на користь ОСОБА_3 витрати в сумі 640,00 грн., повязані з сплатою судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду Веселівська районна державна адміністрація Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно зобовязав Веселівську райдержадміністрацію виділити позивачеві земельну ділянку, не виділивши її спочатку в натурі.

Також зазначає, що наданий позивачем сертифікат є правовстановлюючим документом для виділення частки земельної ділянки в натурі.

Разом з тим, відповідно до змін законодавства змінені положення щодо субєкта розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, яким тепер є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке не було залучене до справи, а відтак позов не може бути задоволений, а ухвалене судом рішення не є можливим у виконанні.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року та частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210239 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 06.06.2014 р. на підставі рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 14.02.2013 р. у справі № 22-ц/778/1055/13, позивачці належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря», розміром 6,24 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат зереєстровано 06.06. 2014 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 526 ( а.с.6).

01.03.2016 р. позивачка ОСОБА_3 звернулася до Веселівської районної державної адміністрації з заявою про виділення в натурі земельної ділянки на підставі вище зазначеного сертифікату, проте листом від 14.03.2016 р. №10-0-21-УГЛ/052 їй було відмовлено. Відмову мотивовано відсутністю вільних земель та відсутністю у райдержадміністрації відповідних повноважень (а.с.7).

29.06.2016 р. позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з вимогою про виділення земельної ділянки в натурі, проте згідно листа від 26.07.2016 р. Ш-4757-3646/6-16, а також 24.01.2017 р. Ш-7282/0-0.13-294/6-17 їй було відмовлено в звязку з відсутністю повноважень (а.с.8,9).

У вересні 2016 р. ОСОБА_3 звернулася до Запорізької сільської ради Веселівської району Запорізької області з заявою про виділення земельної ділянки в натурі, проте листом від 15.09.2016 р. № 340 їй також було відмовлено у звязку з відсутністю повноважень (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідачів покладений обовязок щодо реалізації прав позивача по виділенню земельної ділянки.

Тож позивач зверталася до органів місцевого самоврядування ,районної державної адміністрації Запорізької області та ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з проханням виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку на підставі належного їй сертифіката, однак всі звернення були залишені без задоволення.

ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на вимогу позивачки зазначало, що воно не є розпорядником земель колективної форми власності, а передача земель на підставі сертифікатів на земельну частку (пай) за рахунок земель державної форми власності чинним законодавством не передбачена.

Надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області можливе виключно за рішенням суду.

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Встановлено, що на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області відсутні нерозпайовані землі колективної власності колишнього КСП «Зоря».

Тобто на час звернення позивача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) були відсутні вільні земельні ділянки в частині ріллі, які належали КСП «Зоря», з яких Веселівська районна державна адміністрація могла б виділити земельну ділянку в натурі.

Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Оскільки усі землі КСП «Зоря» в частині ріллі вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу).

В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 Конституції визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене належним суб'єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом.

Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права.

Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернулася до суду за його захистом.

Право позивача на земельну частку (пай) встановлено рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 14.02.2013 р., яке має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації права позивача на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини четвертої статті 122 ЗК України із земель резервного фонду покладені на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Натомість позивачем до участі в справі у якості відповідача не залучалося ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Враховуючи, що позов заявлений до осіб, які в силу закону не можуть бути зобовязані до вчинення дій, покладених на них судовим рішенням, а належний відповідач до участі в справі не залучений, оскаружване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області про зобовязання виділення земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.09. 2018 р.

Головуючий:

Судді: