Справа №560/457/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Оборонової І.В.,
за участю секретаря Волкодав А.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна,
Для примусового виконання вказаного рішення суду, позивач з виконавчими листами звернувся до Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби та було відкрито виконавчі провадження № 45717478 та №45717919. Проте, 17 листопада 2017 року вказані виконавчі листи позивачу були повернуті без виконання з відміткою про відсутність майна, яке підлягає передачі.
Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року було скасовано постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, після чого постановами від 12.01.2018 року виконавчі провадження № 45717478 та №45717919 були відновлені. Однак, 06 лютого 2018 року виконавчі листи були повернуті позивачу без виконання, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати.
До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.36, 40).
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Для примусового виконання вказаного рішення суду позивач з виконавчими листами звернувся до Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби, де було відкрито два виконавчих провадження № 45717478 та №45717919.
17 листопада 2017 року старшим державним виконавцем від 17 листопада 2017 року, були винесені постанови про повернення виконавчих листів на підставі п.6 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" з підстав, відсутності майна, яке підлягає передачі (а.с.11, 12).
Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року визнано протиправними та скасовано постанови старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексійовець А.В. від 17.11.2017 року №45717478 та №45717919 про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.13).
Постановами старшого державного виконавця від 12.01.2018 року виконавчі провадження № 45717478 та №45717919 були відновлені (а.с.14).

Однак, 06 лютого 2018 року постановами старшого державного виконавця, виконавчі листи були повернуті позивачу без виконання, на підставі п.6 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", у зв'язку з відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати (а.с.15, 16).

Відповідно до п.6 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, проаналізувавши усі обставини даної справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не повертає позивачу визначене рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2013 року майно, а виконавчі листи з примусового виконання вказаного рішення були повернені позивачу через відсутність у боржника майна, яке він повинен передати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість цього майна, яке складає 30000,00 грн., а тому позов слід задоволити.

При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1 Рівненської області на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень) відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1 Рівненської області на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.