Справа № 136/629/18
провадження № 2/136/400/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"14" червня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1, являється власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, Липовецького району Вінницької області. Відповідачка, ОСОБА_2, була зареєстрована у будинку з дозволу власника, однак з 2011 року за зазначеною адресою не проживає, тобто більше трьох років, у зв'язку з чим позивач вважає, що остання втратила право на користування житлом. Відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відзиву на позов відповідач не подав у визначений судом строк.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, однак надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.

Будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання відповідач не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 14.06.2018 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що згідно договору купівлі-продажу від 20.09.1999 позивач, ОСОБА_1, являється власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, Липовецького району Вінницької області.

Згідно записів вчинених у Домовій книзі на вищевказаний житловий будинок, судом встановлено, що по-між позивача у житловому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, про що проставлено штемпель відповідної форми та змісту.

Відповідач являється сестрою позивача, у зв'язку із чим остання була вселена до належного позивачу домоволодіння, яка як власник цього майна надала право відповідачу користуватись ним.

Як убачається з довідки №101 від 09.02.2018 виданої виконкомом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, гр. ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, але згідно даних погосподарського обліку за даною адресою не проживає з 2011 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, які підлягають захисту судом, у спосіб що ним обраний, отож право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень статті 406 ч.1 п.5 ЦК України, у зв'язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

На підставі ст.ст.16, 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) такою, що втратила право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Д.Т. Кривенко