Справа № 642/3360/18
Номер провадження 2/643/1341/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом про визнання недійсним договору дарування. Провадження у справі відкрито.

Також від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про забезпечення позову накладення заборони на відчуження ? частини житлового будинку №84-а по вул.Нижній Гиївській в м.Харкові, що зареєстрована на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 27 листопада 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., реєстровий номер № 4620 - до розгляду справи по суті. Клопотання мотивовано тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач активно займається продажем спірного житлового будинку, приводить ріелтерів, потенційних покупців, що призведе до неможливості в подальшому виконати судове рішення по заявленому позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду доказів обставин, на які вона посилається як на обґрунтування того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: В.Г.Пашнєв