П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Рівне

справа № 569/14836/17

провадження № 22-ц/787/1012/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Першко О.О. від 28 березня 2018 року, ухваленого в 17 год. 03 хв. в м. Рівне, повний текст якого складено 30 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить стягнути з останнього на її користь грошові кошти за договором позики від 25 вересня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1982 та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в сумі 701 801 грн.

Позовну заяву мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2000 року у справі №2-3476/2000 шлюб між нею та відповідачем розірвано. З часу розірвання шлюбу між ними відсутні взаємні права та обовязки, вони не вели спільне господарство.

25 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого нею було передано відповідачу у позику грошові кошти у сумі 26 600 доларів США на строк до 25 вересня 2017 року.

Однак, взяте на себе зобовязання відповідач не виконав. Вона неодноразово зверталася до відповідача з усними та письмовими вимогами про повернення коштів, проте вони залишилися без відповіді та виконання, а тому вона змушена звернутися до суду.

Рішенням Рівненського міського суду від 28 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 25 вересня 2007 року в сумі 699 746 гривень 78 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проголошуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобовязань за договором позики, що був укладений з позивачем 25 квітня 2007 року не виконав, суму боргу не повернув. При цьому, судом враховано, що жодних належних та допустимих доказів того, що зазначене зобовязання є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, отримані за вказаним договором позики кошти були використані в інтересах сім'ї суду не надано і судом їх не здобуто.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, вказавши в абзаці 9 сторінки 3 мотивувальної частини свого рішення, що наявні докази, які були подані відповідачем не підтверджуються факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу під час укладання договору позики 25 вересня 2007 року і на цій підставі у абзаці 8 рішення зробив висновок про те, що зазначене зобовязання не є обєктом права спільної сумісної власності.

Наголошує, що встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу є предметом дослідження в іншій судовій справі.

Просить частково скасувати рішення суду першої інстанції, виключивши з тексту рішення абзац 8, 9 сторінки рішення №3.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався,

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому воно підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та це встановлено судом, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_3 (позикодавцем) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у борг від позивача 26 600 доларів США та зобов'язався повернути кошти готівкою в строк до 25 вересня 2017 року.

Вказаний договір недійсним не визнаний та сторонами не розірваний

Своїх зобов'язань за договором позики ОСОБА_4 не виконав, суму боргу до 25 вересня 2017 року не повернув.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 25 вересня 2007 року в сумі 699 746,78 грн.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду відповідачем не оскаржується.

Разом з тим, висновок суду про недоведеність факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу під час укладання договору позики 25.09.2007року та недоведеність використання сторонами отриманих у позику коштів в інтересах сімї, зокрема на придбання у власність їхнього сина нерухомого майна підлягають виключенню із судового рішення, оскільки не відносяться до обставин, які підлягають встановленню при вирішенні спору, що був предметом розгляду і не мають вирішального значення при постановленні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу є предметом розгляду іншої цивільної справи, що розглядається Рівненським міським судом.

Так, відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення із його мотивувальної частини в абзаці 8 слова «з наступних підстав» та абзац 9 сторінки №3 рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем при поданні апеляційної скарги, апеляційний суд, виходячи із положень частин 3,9,13 ст.141 ЦПК України вважає, що такі витрати слід віднести на рахунок ОСОБА_4, який в ході розгляду справи по суті, заперечуючи частково позов, сам стверджував про проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час отримання коштів у позику та їх використання на придбання квартири сину сторін, що стало підставою оцінки таких доводів судом при ухваленні рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2018 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини у абзаці 8, що знаходиться на третій сторонці рішення слова «з наступних підстав» та, виключивши з його мотивувальної частини абзац 9, що знаходиться на третій сторонці рішення такого змісту:

«Наявні докази, які були подані відповідачем, а саме копія його паспорта, де стоїть відмітка реєстрації місця проживання за однієї адресою з позивачем з 20 жовтня 2012 року, 11 копій фотокарток без позначення часу та дати їх знімань, виписки по особових рахунках відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 1 січня 2013 року по 1 липня 2016 року, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про спільне проживання сторін без зазначення періодів такого проживання жодним чином не підтверджують факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу під час укладення договору позики 25 вересня 2007 року. Окрім цього, сам факт укладення 27 липня 2016 року сторонами та їхнім спільним сином договору купівлі-продажу нерухомого майна, без надання інших доказів, не свідчить, що кошти, які були отримані відповідачем 25 вересня 2007 року в позику у позивача, понад 8 років назад, були використано в інтересах сімї, зокрема на придбання у власність їхнього спільного сина нерухомого майна, що позивач заперечує.»

В решті рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати понесені ОСОБА_4 при подачі апеляційної скарги віднести за його рахунок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 21 червня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2