Провадження №2/522/6905/18
У Х В А Л А

20 червня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей ві груп», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» про визнання незаконним набуття права власності та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.06.2018 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей ві груп», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» про визнання незаконним набуття права власності та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У своєму позові позивач просив: 1. визнати незаконним набуття права власності за ТОВ «Фінансова компанія «ОРІОН» на будинок №25/14 по вул. Педагогічній у м. Одесі та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 25/14; 2. скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 від 08.06.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41511004, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на будинок №25/14 по вул. Педагогічній у м. Одесі та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 25/14.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Позивач вибір підсудності справи ніяким чином не обґрунтував лише посилався на постанову №914/2006/17 ОСОБА_3 палати Верховного суду від 23.05.2018 року про те, що справи у спорах за участю державних органів та органі місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна, а також в інших спорах, які виникають з майнових відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору підвідомчі господарським судам. Проте, така правова позиція жодним чином не стосується даного спору даних правовідносин.

Підставою позову стало те, що 08.06.2018 року державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41511004, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 25/14 за ТОВ «ФК «Оріон».

Відповідно до статей 124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 цього ж Кодексу встановлено загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси. Позивачем за цим позовом є власник, право власності якого порушено виданням актів указаним органом. Відповідачем за цим позовом є згідно з положеннями статті 393 ЦК України орган державної влади.

Важливе значення для застосування власником такого способу захисту має визначення суду, до якого слід звертатися із заявами про визнання незаконними актів та виду судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Таким чином, до адміністративної юрисдикції не належить розгляд справ, якщо у спірних відносинах вбачається спір про право. Згідно із частиною другою статті 16 ЦК України передбачено такий спосіб здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності позивача на обєкт нерухомості.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав є свого роду відновлення становища, яке існувала до цього у позивача.

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Існує невизначена правова природа виникнення спірних правовідносин з огляду на те, що причина їх виникнення пов'язана з вчиненням відповідачем дій у вигляді скасування державної реєстрації припинення права власності.

При цьому обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за своєю правовою природою не є спором про відновлення майнових прав позивача, адже таке поновлення не повязане з виникненням або припиненням права на цей обєкт нерухомості, а є наслідком скасування неправомірного, як вважає позивач, рішення державного реєстратора.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного суду №910/8424/17 від 10.04.2018 року та Постанові ОСОБА_3 Верховного суду №815/4618/16 від 23.05.2018 року.

Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно - правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.

Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, позовні вимоги засновані на протиправності дій державного реєстратора, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання державним реєстратором владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи предмет, підстави позову та позовні вимоги, суд приходить до висновку, що дана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, тому відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 19, 43, 49, 186, 258, 260, 263, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей ві груп», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» про визнання незаконним набуття права власності та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.В. Домусчі