Справа №560/667/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

за участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 та просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2012 року, справа №2-852/11, та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дубровицького районного суду від 08 лютого 2012 року з ОСОБА_4 стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження нею навчання - до 23-х років. Однак, присудженого зазначеним рішенням суду розміру аліментів недостатньо, оскільки тих коштів, які сплачує щомісячно відповідач, не вистачає навіть для того, щоб забезпечити дитину продуктами харчування. Крім того, і її заробіток не покриває всіх витрат, необхідних для забезпечення доньки всім необхідним для її нормального розвитку та навчання. До того ж, присуджений розмір аліментів на сьогоднішній день є менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідач ОСОБА_4 вчасно сплачує присуджені рішенням суду від 08 лютого 2012 року аліменти на утримання своєї дитини дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак зараз він проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Від даного шлюбу народилася дитина - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також потребує належного матеріального забезпечення. Від сплати аліментів в подальшому на утримання дочки відповідач не відмовляється, які сплачує і по теперішній час.

Вислухавши представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.12.2007 року (а.с.24).

З рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 08.02.2012 року вбачається, що позов ОСОБА_3 задоволено та вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження навчання - до 23-х років.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог законодавства щодо мінімального розміру аліментів, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, так як розмір вже стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів.

Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів й не є підставою для зміни розміру аліментів.

Натомість представник відповідача у своїх поясненнях зазначив, що відповідач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою ОСОБА_7 і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина - син ОСОБА_6.

На підтвердження зазначеного, представник відповідача надав Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 22.06.2018 року, довідку про склад сім'ї від 22.06.2018 року та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.06.2018 року.

Отже, слід зазначити, що жоден нормативний акт не передбачає, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідач своєчасно сплачує аліменти згідно виконавчого листа №2-852/11 від 09.07.2012 року на утримання дочки, що, відповідно, підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою №749/03-1/14-18 від 28.08.2018 року та довідкою №547/03-1/14-18 від 11.06.2018 року.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не наведено підстав, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів виникли обставини, які передбачені законодавством, що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 21.09.2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: З.С.Сидоренко