Справа № 149/31/17
Провадження № 22-ц/772/1354/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вергелес В. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 рокуСправа № 149/31/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року, постановлену суддею Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Вергелеса В.О.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Хмільницької державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на земельну ділянку, поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель, споруд та присадибної земельної ділянки.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що в провадженні цього ж суду з 11.04.2018 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача вказав, що рішення по вказаній справі може суттєво вплинути та порушити права ОСОБА_4, а тому, на підставі ст.251 ЦПК України, просив зупинити провадження до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_4

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року клопотання було задоволено - провадження у справі №149/31/17 зупинене до набрання законної сили судовим рішенням в справі №149/754/18.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального та матеріального права, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Вказане узгоджується з правовим висновком висловленим Верховним Судом України у постанові по справі №6-1957цс16 від 01.02.2017 року.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених п.1-3 ч.1 ст.251 та п.1-3 ч.1 ст.252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою від 23.01.2017 року (т.1,а.с.82), а судовий розгляд розпочався 13.04.2017 року (т.1,а.с.134).

Провадження у справі було зупинене 26.04.2017 року на час проведення експертизи (т.1,а.с.144) та поновлене 14.12.2017 року у зв'язку з повернення справи до суду, після проведення експертизи (т.1,а.с.206).

Таким чином зупиняючи провадження у справі своєю ухвалою від 15 травня 2018 року судом першої інстанції не були враховані межі розумного строку розгляду справи.

Окрім того, визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, окрім іншого, ставить питання про розподіл в натурі житлового будинку та земельної ділянки, які він набув відповідно до договору дарування, який наразі оскаржує ОСОБА_4 Суд вказує на те, що у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_4, у справі №149/754/18, це може стати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 по даній справі №149/31/17.

Проте в ухвалі Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року не вказані які саме об'єктивні обставини унеможливлюють розгляд цієї справи до вирішення справи №149/754/18.

Судом першої інстанції також не було враховано, що не можна посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже обов'язкових підстав, як то визначено ст.251 ЦПК України, для зупинення провадження у справі у суду першої інстанції не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки відсутня об'єктивна неможливість розгляду справи до набрання законної сили рішення в іншій справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали, оскільки остання постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк