Постанова

Іменем України

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 640/7338/16-ц

провадження № 61-30759св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика «Варіант»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року у складі судді Єфіменко Н. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Кругової С. С., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року, ухваленого у цивільній справі № 640/7338/16ц за його позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика «Варіант» (далі - ТОВ «Фабрика «Варіант») про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заяви посилався на лист Міністерства Охорони Здоров'я України (далі - МОЗ України) від 16 січня 2017 року № 05.1.14-158/513-зв, отриманий ним 17 лютого 2017 року.

Вважає, що вказаний лист доводить, на його думку, неправдивість свідчень відповідача стосовно правильності ведення медичної картки працівника та правомірності її знищення через три роки, покладених в основу вказаного судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наведені заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення суду, оскільки вони не підтверджують істотні для справи обставини, що не були і не могли бути їй відомі на час розгляду справи, а зводяться до незгоди позивача з рішенням суду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій 27 червня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги до ТОВ «Фабрика «Варіант».

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвали судів першої та апеляційної інстанції є незаконними та необґрунтованими, постановлені зпорушенням норм процесуального права. Він звернувся із заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених частиною першою, пунктом другим частини другої статті 361 ЦПК України у редакції на час звернення із заявою, вказуючи на лист МОЗ України, отриманий ним 17 лютого 2017 року, який спростовує неправдиві доводи та докази надані відповідачем, на підставі яких суд першої інстанції ухвалив рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Харкова.

27 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ТОВ «Фабрика «Варіант» на касаційну скаргу мотивовані тим, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими з дотриманням норм процесуального права. Обставини на які посилається ОСОБА_4 не є нововиявленими, заявник про них знав, вони досліджувалися при розгляді справи по суті та відображені у тексті судових рішень. Важливо не порушувати баланс між можливістю переглянути судове рішення за ново виявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Фабрика «Варіант» про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не надав належних і допустимих доказів на обґрунтування заявлених вимог.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року, ОСОБА_4 вказував, що зі змісту листа МОЗ України від 16 січня 2017 року № 05.1.14-158/513-зв убачається спростування завідомо неправдивих, на його думку, доводів відповідача, з якими погодився і суд першої інстанції, щодо виконання відповідачем наказу № 246 МОЗ України в частині медичного огляду працівників, фіксації висновку Комісії про стан здоров'я працівника та внесення цих висновків до його медичної картки, порядок зберігання картки на підприємстві.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені ОСОБА_4 підстави не є нововиявленими обставинами.

Оцінку законності та обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення від 01 липня 2016 року, в тому числі і з огляду на висновки про застосування положень наказу МОЗ України № 246, відповідно до вимог ЦПК України уповноважений надавати апеляційний суд за апеляційною скаргою сторін та інших осіб, визначених цим Кодексом.

Однак з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 рокуОСОБА_4 не звертався.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Аргумент касаційної скарги ОСОБА_4 про порушення судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин справи при її розгляді по суті заявлених ним позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвали постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені ухвали без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат