АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/12490/17

20 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Жекової Ганни Іванівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Васильченка О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-

в с т а н о в и в :

03 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 16663, 91 грн., заборгованість за постачання гарячої води у розмірі 9049, 45 грн., три проценти річних, інфляційну складову у розмірі 5559, 49 грн. тасудові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідач ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач належним чином не здійснює оплату наданих послуг, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 16663,91 грн. за послуги з централізованого опалення та 9049,45 грн. за постачання гарячої води. Крім того, на підставі вимог ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов&q?їн;язання просить стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних у розмірі- 761,24 грн. та інфляційну складову на суму боргу у розмірі- 4 798,25 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційної складової за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 03 липня 2018 року представник позивача Публічного акціонерного товариства «Київенерго» ЖековаГанна Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ПАТ «Київенерго», а тому зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, оскільки він фактично користується ними. Факт відсутності між позивачем та відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення відповідача, який є споживачем таких послуг, від їх оплати в повному обсязі. Посилається на безпідставність висновку суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ПАТ &quпр; Київенерго&quпо; про те, що ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 та про надання позивачем вказаних послуг в тому об&quпо;ємі, в якому зазначено в позові. Зазначає, що на підтвердження вказаних позовних вимог позивачем було надано суду розрахунок заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою, який детально відображає кількість спожитих Гкал по показниках будинкового приладу обліку теплової енергії, кількість кубометрів спожитої гарячої води, тарифи на вказані послуги, які закріплено у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, розмір сплачених споживачем платежів та розмір заборгованості. Вказаний розрахунок ніким не спростований, а тому є належним доказом у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?во;Голос України&q?ку; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Ільєнко Катерина Сергіївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з&q? ;явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України №1198-VII від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року. Отже, Публічне акціонерне товариство Київенерго&q?чн; є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку № 3 по проспекту Свободи в м. Києві

ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 17 жовтня 2017 року.

Відповідач не оплачує надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 01 лютого 2017 року виникла заборгованість в розмірі 25 713,36 грн., яка складається з заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 16 663,91 грн. та послуг з постачання гарячої води у розмірі 9 049,45 грн.

У січня 2017 року ПАТ &quco; Київенерго&q?чн; направило ОСОБА_4 вимогу про сплату заборгованості , яка була залишена відповідачем без виконання, що змусило позивача звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 31 липня 2017 року у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства &quПу; Київенерго&q?не; про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що із поданих документів вбачається спір про право.

Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційної складової за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд першої інстанції посилався на недостатність наданих позивачем доказів для встановлення факту виникнення між сторонами договірних відносин, надання послуг в заявлених обсягах та виникнення заборгованості у зазначеному розмірі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не грунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених доказах та вимогах закону, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4, який проживає та зареєстрований в квартирі №84 по проспекту Свободи, 3 в м.Києві, є споживачем послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, які надає ПАТ &q?ст; Київенерго&q?од;.

Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно з пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4» (далі - Наказ № 169)).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу № 169).

Відповідачем не надано доказів на підтвердження належної реалізації свого права на відключення від централізованого теплопостачання, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачу послуг із постачання тепла.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1706цс15 та № 6-1192цс15.

Крім того, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, вказаних вимог закону на правових висновків Верховного Суду України не врахував та прийшов до помилкового висновку про те, що відсутність між сторонами договірних стосунків є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за фактично надані послуги і доводи апеляційної скарги про безпідставність такого висновку є обгрунтованими.

Колегія суддів не може також погодитись з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності розміру заборгованості відповідача належними доказами, а доводи апеляційної скарги про помилковість вказаного висновку вважає вірними, з огляду на наступне.

Закон України &quib; Про житлово-комунальні послуги&qu s; визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені ст. 526 ЦК України , передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України , інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з наданого ПАТ &q?нн; Київенерго&q?ув; розрахунку заборгованості споживача ОСОБА_4 ( особовий рахунок № НОМЕР_2), у ньому зазначено період, за який відповідачу обчислено заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2017 року, зазначено тариф на послуги з централізованого опалення-1416, 96 грн / Гкал, на постачання гарячої води - 76, 71 грн/м. куб за 88, 7 м. кв. опалювальної площі квартири, вказані суми сплачені споживачем, розмір заборгованості щомісячно та розмір загальної заборгованості по оплаті наданих послуг.

Вказаний розрахунок колегія суддів вважає належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем, а тому доводи апеляційної скарги про доведеність вимог позивача про наявність у відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 16663, 91 грн. та з постачання гарячої води у розмірі 9049, 45 грн. за період з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2017 року є обгрунтованим.

Обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період прострочки виконання грошового зобов'язання по сплаті вартості отриманих послуг, так як факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання є доведеним, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..

Відповідач прострочив виконання грошового зобов&qu-b;язання по сплаті вартості наданих йому послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, розмір заборгованості становить суму- 25 713, 36 грн., а тому є передбачені ст. 625 ЦК України підстави для сплатити відповідачем суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4 798,25 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми - 761,24 грн.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Жекової Ганни Іванівни є обґрунтованими, рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_4, стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 16663, 91 грн., з постачання гарячої води у розмірі 9049, 45 грн., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі - 761,24 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 798,25 грн.

Крім цього, враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення, вирішенню також підлягає питання щодо розподілу відшкодування судових витрат.

Так, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову ПАТ &q?ро; Київенерго&q? р; було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн..

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції позивач ПАТ &q?..; Київенерго&qup ; сплатило судовий збір у розмірі 2 400,00 грн.

За результатами розгляду справи апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства &qus=; Київенерго&qule; задоволено та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при поданні позову та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача. у розмірі 4000, 00 грн.

Керуючись ст. ст.526, 625 ЦК України, Законом України &qu0c; Про житлово-комунальні послуги, ст.ст.76, 77,81, 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Жекової Ганни Іванівни задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» () заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 16663, 91 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 9049, 45 грн., три проценти річних у розмірі- 761,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 798,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року

Головуючий: Судді: