Ухвала

20 вересня 2018 року

місто Київ

справа № 713/1909/17

провадження № 61-39154ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Зазначена ухвала двічі направлялась заявнику на адресу, зазначену ним у касаційній скарзі: АДРЕСА_1, відомостей про зміну місця проживання матеріали провадження не містять.

До Верховного Суду 15 серпня 2018 року, 12 вересня 2018 року повернулись конверти із відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Станом на 19 вересня 2018 року, при визначенні якого враховано строк, необхідний для отримання поштою ухвали касаційної інстанції та виконання її вимог, визначені в ухвалі Верховного Суду від 16 липня 2018 року недоліки заявником не виконані, зокрема, на надано документів на підтвердження сплати судового збору, а тому касаційну скаргу ОСОБА_1 належить вважати неподаною та повернути заявнику на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Суд роз'яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважати неподаною та повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний