Справа №204/3216/17
Провадження №2/204/84/18
РІШЕННЯ

іменем України

12 червня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на ? частку квартири та на ? частку земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-196; визнати за позивачем право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 124,6 м?, житловою площею 75,9 м?, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-197; визнати за позивачем право власності на ? частку земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач є дітьми ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, яке складається із квартири АДРЕСА_2, а також земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9. Спадщину після смерті матері сторони прийняли шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Однак, відповідач використовуючи підроблену довідку про склад сім'ї при подачі заяви про прийняття спадщини, повідомив нотаріусу інформацію, що не відповідає дійсності, та у подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру та земельну ділянку, не повідомивши про наявність інших спадкоємців за законом. Позивач вважає, що відповідач, оформивши спадщину незаконно на підставі підроблених документів, фактично позбавив його права на спадкування на ? частки майна після смерті матері, зловживаючи своїми правами та заздалегідь вводячи в оману нотаріуса, що є незаконним та протиправним. Позивач змушений звернутися з даним позовом до суду у зв'язку з тим, що у нього існують перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку на квартиру у вигляді ? частки, оскільки квартира фактично вже зареєстрована за іншою особою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження ? частини квартири АДРЕСА_3, яка належить відповідачу.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач прийняв спадщину відповідно до вимог законодавства, а позивач на момент відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, не здійснював догляд за нею та не допомагав.

Вислухавши позивача, представника позивача ОСОБА_2, відповідача, представника відповідача ОСОБА_4, заслухавши пояснення свідків та дослідивши наявні докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони по справі є дітьми ОСОБА_6 (а.с.89,118).

ОСОБА_6 на праві власності належали квартира АДРЕСА_3 та земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 (а.с.16-19,30, 107,109).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла (а.с.80), після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9.

20 лютого 2017 року та 27 березня 2017 року відповідач звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявами, в яких просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на належне спадкодавцю спірне спадкове майно, після смерті ОСОБА_6, зазначивши, що інших спадкоємців, передбачених законом України, що прийняли спадщину, у спадкодавця немає (а.с.76,85).

Звертаючись до нотаріуса із зазначеною заявою відповідачем було надано довідку КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, де вказано, що разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 з 03 квітня 1995 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року був зареєстрований і проживав разом з нею її син - відповідач по справі (а.с.79).

27 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. посвідчено свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких відповідач є спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а саме квартири АДРЕСА_10, та земельної ділянки площею 0,0538 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_11

Станом на час слухання справи відповідач є власником квартири АДРЕСА_10, та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_12

15 червня 2017 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся позивач із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на належне спадкодавцю спадкове майна, зазначивши, що крім нього у спадкодавця є спадкоємець за законом, син померлої - відповідач (а.с.115).

Звертаючись до нотаріуса із зазначеною заявою позивач надав довідку КП «Жилсервіс-2» №1667 від 17 травня 2017 року, відповідно до якої він проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_10, зі складом сім'ї дві особи з ІНФОРМАЦІЯ_5 року він та відповідач, також мається відмітка, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати ОСОБА_6 та виписана (а.с.116).

15 червня 2017 року державним нотаріусом Янковою І.В. спрямовано відповідачу лист щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, згідно якого, відповідачу надано строк до 01 липня 2017 року з'явитися до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори, для внесення змін до свідоцтв (а.с.121). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вищезазначений лист 06 липня 2017 року (а.с.123). Однак, станом на 19 липня 2017 року він не з'явився до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори та не підтвердив свою згоду на внесення змін до свідоцтв, що унеможливило видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_5 та на ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13

19 липня 2017 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся позивач із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на ? частину належного спадкодавцю спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_3 та земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 після смерті ОСОБА_6, а в разі неможливості - постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.124).

19 липня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати ОСОБА_6 на підставі ст.1300 ЦК України (а.с.127).

Відповідно до довідки квартального комітету №2 Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська про фактичне місце проживання вбачається, що позивач проживає у АДРЕСА_14

Згідно акту про фактичне місце проживання від 26 грудня 2017 року позивач з 2007 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_15

Актами про не проживання від 15 січня 2018 року встановлено, що позивач з 2001 року по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_16

Позивач, який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що він дійсно одружений та проживав з дружиною з 2008 року по АДРЕСА_17, однак через сімейні сварки в 2012-2013 роках переїхав до батьків за адресою: АДРЕСА_6. Приблизно з 2015 року він знову проживає зі своєю сім'єю по АДРЕСА_18. Вказав, що його речі й досі знаходяться у спірній квартирі, він їх не забирав, там є його власна кімната. Через свою роботу він рідко бував вдома, коли проживав разом із матір'ю, міг два-три тижні, максимум до місяця, бути відсутнім, але завжди давав гроші матері на сплату комунальних послуг та коли вона захворіла він взяв відпустку, щоб допомагати їй. Похованням матері також займалися всі разом. Коли мати захворіла, сторони разом возили матір по лікарням, всі піклувалися про неї по черзі. Зараз у квартирі проживає відповідач зі своєю дружиною. Разом з цим позивач не зміг згадати чи була у матері доглядальниця, коли вона хворіла, оскільки він особисто нікого не наймав. Вказав лише, що була якась жінка, яку найняв чи відповідач, чи їх батько, але будь-якої іншої інформації, не дивлячись на те, що він, за його словами, проживав разом з матір'ю під час її хвороби, надати не зміг. З 2015 року він не повертався до спірної квартири, ключів від квартири у нього не має, оскільки замки від квартири з 2015 року змінені, а в нього залишився лише старий комплект ключів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач пояснив, що після одруження позивач приблизно з 2001 року не проживає у спірній квартирі та догляд за матір'ю він не здійснював. Спочатку позивач проживав на АДРЕСА_19, потім переїжджав до тещі, поки вони будували дім. Коли мати хворіла, позивач лише один раз приїжджав навідати її. Відповідачу довелося найняти доглядальницю, яка приблизно місяць була біля матері. Після смерті спадкодавця, замки відповідач не міняв та продовжував сплачувати комунальні послуги, робити ремонт. Наразі він прописаний у квартирі один, а речей позивача там немає. На його думку позивач звернувся з даним позовом до суду через фінансові проблеми.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що є батьком сторін по справі, зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6, яка була матір'ю позивача та відповідача, з 2010 року разом не проживає. Перед своєю смертю ОСОБА_6 просила, щоб квартиру та дачну земельну ділянку передали відповідачу. Відповідач проживав разом із матір'ю, допомагав їй та сплачував комунальні платежі. Позивач близько 10 років проживає зі своєю дружиною у її домоволодінні за іншою адресою. Доглядав за ОСОБА_6 в основному відповідач.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що зі сторонами по справі перебуває у дружніх стосунках та знайомий з ними ще з 90-х років, оскільки жив з ними по сусідству. Свідок ОСОБА_8 вказав, що знає, що позивач після свого одруження в 2001 році почав проживати з дружиною на АДРЕСА_19, а потім - на АДРЕСА_20. Також свідок вказав, що речей позивача у спірній квартирі немає. За матір'ю ОСОБА_6 доглядав відповідач та зі слів померлої знає, що позивач до неї не приїжджав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що відповідач є другом її чоловіка. Разом з чоловіком вона живе по сусідству з відповідачем по АДРЕСА_21, але останні 12 років вона не бачила позивача у спірній квартирі, знає, що доглядав за матір'ю, сплачував комунальні платежі та наймав доглядальницю лише відповідач по справі.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що знає сім'ю з 1994 року, йому відомо, що у 2014 році матір позивача та відповідача померла. Відповідач проживав разом із матір'ю. Позивач з 2001 року разом з дружиною проживав на АДРЕСА_19, потім вони продали квартиру та придбали будинок на АДРЕСА_22, також знає, що позивач жив у своєї тещі. За 3-4 місяці до смерті матері сторін він був у гостях відповідача та його матері за адресою: АДРЕСА_6. та бачив, що з останньою проживав тільки відповідач, який доглядав за нею, а позивач приїжджав тільки навідувати її.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що знайомий з позивачем з 2000 року, оскільки він є братом дружини позивача, а з відповідачем він познайомився на весіллі. В спірній квартирі він бував дуже рідко, вперше туди він потрапив в 2004 році, останній раз він там був на похованні ОСОБА_6, але хто жив там він не знає. Вказав, що позивач був винен йому гроші та запросив його до спірної квартири, щоб повернути їх. Свідок пройшов до квартири через коридор в напрямок кухні, а позивач зайшовши до іншої кімнати виніс йому борг. Чи були у спірній квартирі речі позивача або його кімната він також не знає. Дружина позивача скаржилася йому, що чоловіка постійно немає вдома та приблизно у 2011-2013 роках вони навіть не жили окремо, однак де саме проживав позивач він не знає, але думає, що за адресою: АДРЕСА_6.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює таксистом та з 2013 року знає позивача, який по сьогоднішній день часто користується його послугами. Свідок ОСОБА_12 підвозив його з АДРЕСА_26, де завжди стояло багато фур та позивач пояснював, що він там працює, на АДРЕСА_24. До 2015 року він підвозив позивача на АДРЕСА_21, а після - на АДРЕСА_22. Разом з цим свідок пояснив, що він ніколи не заходив з позивачем до під'їзду будинку АДРЕСА_25 та відповідно до якої квартири позивач заходив він не знає.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що на час смерті своєї матері - ОСОБА_6, він постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_7, а отже на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його матері.

Однак в судовому засіданні факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_6, не знайшов свого підтвердження та спростовується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (а.с.182,183) та показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом не приймаються до уваги, оскільки вони не були свідками проживання позивача за адресою: АДРЕСА_6. Так свідок ОСОБА_11 пояснив, що не знає, де жив позивач, коли він сварився з сестрою, але він думає, що за адресою: АДРЕСА_6, однак такі покази свідка є лише припущенням. Факт зберігання позивачем грошових коштів за адресою: АДРЕСА_6, не є доказом його постійного проживання за даною адресою. Свідок ОСОБА_12 взагалі працюючи таксистом лише здійснював послуги з перевезення, в спірній квартирі ніколи не був, а факт його періодичних викликів для здійснення перевезення позивача з АДРЕСА_26 до АДРЕСА_24 з 2013 року по 2015 рік також не може свідчити про факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_6.

Судом враховуються досліджені в судовому засіданні довідки, оглянутий в судовому засіданні паспорт позивача та долучену до матеріалів справи його копію, відомості з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМВС України в Дніпропетровській області відповідно до яких позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_27 (а.с. 116,119,159). Проте факт реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою не оспорюється.

Судом в даному випадку враховуються роз'яснення викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01 листопада 1996 року, де судам роз'яснено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Отже судом не встановлено факт постійного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_6 на момент смерті спадкодавця, який дає йому право вважатися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно до вимог ст.1301 ЦК України вбачається, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, спірні свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2017 року були видані відповідачу правомірно та на законних підставах, а позовні вимоги в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-196, та свідоцтва про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-197, не підлягають задовленню.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 124,6 м?, житловою площею 75,9 м?, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та визнання за позивачем права власності на ? частку земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, є похідними від позовних вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом від 23 березня 2017 року, у задоволенні даних позовних вимог також слід відмовити.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на ? частку квартири та на ? частку земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 червня 2018 року.

Головуючий: