Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1034/18
Провадження № 2/273/433/18
24 вересня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені відповідно до вимог статті 196 Сімейного кодексу України, ?
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №2-2157/08 від 23.10.2008 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10.10.2008 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.6).
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 24.04.2017 року (судова справа №273/322/17) відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України за злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області (судова справа №2-527/08 від 23.10.2008 року) аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (за період з 01.05.2016 року по 01.03.2017 року) та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин (а.с.7).

Стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов'язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов'язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов'язання. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Як зазначено у частині першій статті 196 СК України, неустойка може бути стягнена з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Згідно з роз'ясненням, викладеному у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів слід розраховувати за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд з'ясувавши розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановивши строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислює розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який достовірно знав про свій обов'язок щодо їх сплати, міри для своєчасного щомісячного перерахування аліментів не приймав і не приймає, розмір заборгованості визначений державним виконавцем не оспорює, згідно з вироком суду визнає її у повному обсязі та свою вину у її створенні, обставин, на підставі яких судом може бути зменшено розмір неустойки або звільнено відповідача від її сплати (визначених Сімейних кодексом України) в судовому засіданні не встановлено, тому в межах заявлених вимог, але не більше 100 відсотків заборгованості, слід стягнути з відповідача на користь позивача пеню за створену ним заборгованість по аліментам, які він зобов'язаний сплачувати згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №2-2157/08 від 23.10.2008 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.05.2016 року до 01.09.2018 року в сумі 19435,51 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 194,36 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 196 СК України, згідно ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274, 281, 282, 284 ЦПК України, суд, ?

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Дубрівка Баранівського району Житомирської області) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пеню за прострочення сплати аліментів згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №2-2157/08 від 23.10.2008 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 травня 2016 року по 31 серпня 2018 року в сумі 19435,51 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять п'ять гривень 51 копійка).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Дубрівка Баранівського району Житомирської області) на користь держави судовий збір в сумі 194,36 грн. (сто дев'яносто чотири гривні 36 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто Баранівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна