Справа № 645/3264/18
Провадження № 2/645/1806/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань Момот О.І.,
учасники справи:
позивач- Коптева О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-
Позивачка звернулася до Фрунзенського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 2000 року народження в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбних стосунках до 04 лютого 2004 року, від яких сторони мають повнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04 липня 2000 р. На даний час їх син ОСОБА_4 навчається на 1 курсі Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, денної форми навчання на контрактній основі. Домовленості між батьком хлопця щодо його участі у вихованні сина не досягнуто, у зв'язку з чим і вимушена звернутися до суду з даним позовом. Зазначила, що їх син потребує коштів на навчання. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. до досягнення сином 23 річного віку або до закінчення його навчання у ВНЗ.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів, просить вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, суд вважає, що сторона відповідача не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у лютому 2018 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що "розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку знеявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків 08 серпня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі.
Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.
З'ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.07.2000 року.
Відповідно до копії контракту №211/17-002с, виданого Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання по спеціальності Підприємство, торгівля та біржова діяльність.
Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.
Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідач мешкає окремо, допомогу на утримання сина не надає.
Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ч.1ст.200 Сімейного кодексу Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Пунктом 20постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів»передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п.1ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованоюПостановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідност. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 184 СК Україниякщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.
Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннямист. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьомуЗаконом України «Про індексацію грошових доходів населення»та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина частково, а саме стягнути з відповідача суму аліментів в розмірі 2000,00 грн. щомісячно.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за доцільне відмовити, вважаючи їх необґрунтованими і безпідставними.
Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме, з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 258,262- 265, 273, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, щомісячно починаючи з 12 червня 2018 року і до досягнення 23-х літнього віку дитиною, але з припиненням виплати аліментів у випадку припинення навчання в учбовому закладі.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень - відмовити.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривни 80 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах одного місяця.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий 214.12.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.
Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2
Повне судове рішення складено 20.09.2018 року.
Головуючий-суддя: