Справа № 202/7998/17
Провадження № 2/202/694/2018
30 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А,
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою,
У грудні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачки та її малолітньої дочки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 65 в будинку № 11 по пр. Мира в м. Дніпро. Позивач у позовній заяві посилається на те, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Відповідачка та її малолітня дитина були зареєстровані в квартирі, однак ніколи там не проживали. Реєстрація відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомляла належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Рішення суду просив винести в інтересах дитини.
Представник позивача подав до суду заяву про виклик свідків та доручення до матеріалів справи письмових доказів.
Ухвалою суду від 07.02.2018 року заяву представника позивача було задоволено.
Ухвалою суду від 07.02.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, було залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 12.04.2007 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а. с. 8) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 9).
Як пояснив у судовому засіданні позивач, у 2014 року після початку Антитерористичної операції його брат попросив зареєструвати в квартирі позивача свою дочку племінницю позивача ОСОБА_3 та її малолітню дочку ОСОБА_4 для того, щоб ОСОБА_3 могла отримати кошти на дитину. Після реєстрації відповідачка з дочкою повернулася на територію, яка є непідконтрольна центральним органам влади України. У 2017 року, після досягнення дитиною 4-х років, коли закінчилися соціальні виплати, необхідність у реєстрації відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі позивача відпала.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У спірній квартирі зареєстровані: з 04.12.2008 року позивач (а.с. 6), з 28.11.2014 року відповідачка та її малолітня дочка (а.с. 11).
Згідно акту про не проживання та відсутність особистих речей від 24.10.2017 року (а.с. 28) ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3 з листопада 2016 року. Факт не проживання відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі позивача підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Оскільки відповідачка та її малолітня дочка у спірній квартирі не проживають, витрат по утриманню нерухомого майна відповідачка не несе, своєю ресторацією та реєстрацією малолітньої дитини перешкоджає позивачу, як власнику квартири, вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 640 грн.
Керуючись ст. 391 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко