23.03.2018 Єдиний унікальний номер 205/4023/17
Провадження №2/205/1152/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українська Ізоляція» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною позовною заявою (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 лютого 2010 року між сторонами укладено трудовий договір, за умовами якого ОСОБА_1 був прийнятий на посаду менеджера.

30 серпня 2012 року сторони уклали договір про нерозголошення комерційних відомостей, які складають комерційну таємницю №3008.1.

Також, 26 серпня 2012 року відповідач підписав зобовязання про нерозголошення комерційної таємниці та конфіденційної інформації та ознайомлений із положенням про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, яке запроваджено на підприємстві.

31 жовтня 2015 року відповідача звільнено за його власним бажанням на підставі заяви. Позивач дізнався, що ОСОБА_1 після звільнення разом із іншою особою створив ТОВ «НПП «УКРТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ», дане товариство зареєстровано 13.10.2016 року, основним видом діяльності якого є виробництво скловолокна.

ТОВ «НПП «УКРТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ» позиціонує себе як виробника матів прошивних із мінеральної вати різних марок та типів, і постійно намагається реалізувати дану продукцію серед потенційних клієнтів ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська Ізоляція».

Позивач зазначає, що відповідач маючи певні навички роботи та використовуючи інформацію, нормативну документацію на виробництво, що були доступні йому під час роботи на посаді менеджера, використав їх в порушення вимог положення про нерозголошення конфіденційної інформації, у звязку із чим, вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 320 000,00 грн. на свою користь.

Позивачем заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.64-65), у задоволенні якого було відмовлено в судовому засіданні 09 лютого 2018 року.

Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.128-129 ЦПК України.

Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.107). Про причини неявки свого представника не повідомив.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.98-100).

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що наказом ТОВ «НВП «Українська Ізоляція» №1 від 01.02.2010 року, ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду менеджера (а.с.5).

31 жовтня 2011 року сторони уклали договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.9-10).

30 серпня 2012 року між сторонами укладено договір про нерозголошення відомостей, що складають комерційну таємницю і конфіденційну інформацію №3008.1 (а.с.6-8).

Згідно п. 2.5. договір про нерозголошення відомостей, що складають комерційну таємницю і конфіденційну інформацію №3008.1 від 30.08.2012 року працівник зобовязується зберігати комерційну таємницю і конфіденційну інформацію в таємниці протягом всього часу дії Договору. В разі припинення або розірвання даного договору, з метою збереження конфіденційної інформації або відомостей, що складають комерційну таємницю Роботодавця, працівник зобовязується протягом 5 років не вступати в трудові відносини з підприємством, установою, організацією або фізичною особою-підприємцем, що здійснює господарську діяльність в одній сфері з роботодавцем, тобто виробництві та/або реалізації теплоізоляційної продукції промислового призначення (а.с.6-8).

Згідно п.3.4. вказаного вище Договору, працівник, що порушив положення даного договору, несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) мінімальних заробітних плат, який працівник зобовязується сплатити на користь роботодавця.

Наказом ТОВ «НВП «Українська Ізоляція» №10-К про міри по нерозголошенню комерційної таємниці і конфіденційної інформації від 30 серпня 2012 року, затверджено положення про комерційну таємницю і конфіденційну інформацію на підприємстві, із яким ОСОБА_1 ознайомлено під його особистий підпис (а.с.11-14,15).

На підставі наказу ТОВ «НВП «Українська Ізоляція» №7-К від 30 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 менеджера зі збуту, звільнено з 31.10.2015 року за власним бажанням на підставі п.1 ст. 38 КЗпП України (а.с.16).

Із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13 жовтня 2016 року створено юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «УКРТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ», засновниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Керівник ОСОБА_3

Основний вид діяльності ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «УКРТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ» є «Код КВЕД 23.14.Виробництво скловолокна (основний)», Код КВЕД 43.29. «Інші будівельно-монтажні роботи», Код КВЕД 46.19. «Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту», Код КВЕД 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля» (а.с.34-37).

Згідно зі ст. 140 ЦК України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.

Окрім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «НВП «Українська Ізоляція» займається таким видом діяльності як: «Код КВЕД 46.19. Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.90.Неспеціалізована оптова торгівля (основний)» (а.с.30-33).

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Суд зауважує, що останнім записом у трудовій книжці відповідача зазначено запис про звільнення його з ТОВ «НВП «Українська Ізоляція». Жодних записів щодо вступу у трудові відносини з підприємством, закладом, організацією або фізичною особою-підприємцем, що здійснює господарську діяльність в одній із сфер із роботодавцем ТОВ «НВП «Українська Ізоляція», тобто виробництві та/або реалізації теплоізоляційної продукції промислового призначення, не здійснено (а.с.29).

Отже, будь-яких порушень умов договору про нерозголошення відомостей, що складають комерційну таємницю і конфіденційну інформацію №3008.1 від 30.08.2012 року відповідачем не допущено, а позивач, у свою чергу не довів жодними достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами факту порушення умов договору, на які посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « ОСОБА_4 проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та ОСОБА_5 ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованим, недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, ст.ст. 2, 2-1, 38 КЗпП України, ст.ст. 10. 15-16, 140, 509, 526, 626 ЦК України, ст. ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українська Ізоляція» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02 квітня 2018 року.

Суддя: В.С. Шавула