Справа № 445/1920/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип'як П. В.

при секретарі Мацайло О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

відповідача за первісним та

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4

представника відповідча ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення у житлове приміщення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в с. Новосілки на вул. Долішня, 14, Золочівського району Львівської області. В підтвердження позову зазначає, що має власний житловий будинок № 14 на вул. Долішня, що в с. Новосілки Золочівського району Львівської області. Відповідачі є відповідно її сином та колишнім чоловіком, які не проживають у її будинку вже більше двох років. Її колишній чоловік після розірвання шлюбу в 2015 році, забравши свої речі, пішов проживати до матері, проте з реєстрації не знятий. Син після одруження пішов проживати до дружини в с.Балучин Буського району Львівської області та вже більше двох років не проживає у її будинку. Стверджує, що відповідачі їй обіцяли добровільно знятися з реєстрації у її будинку, але до цього часу добровільно цього не зробили.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення до житлового приміщення. В обгрунтування зустрічного позову зазначає, що після народження дочки ОСОБА_6 його мати почала чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, тому йому довелось переїхати до будинку батьків його дружини в с. Балучин Буського району Львівської області. Іншого житла, де б він міг проживати на законних підставах, у нього немає. Вважає, що він має право на рівних правах з відповідачем, за зустрічним позовом, користуватися житловим будинком. У зв'язку з тим, що відповідач його добровільно не впускає до будинку, просить усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом його вселення.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги заяви підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, одночасно заперечивши проти задоволення зустрічного позову, у зв'язку з його безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що після розлучення з дружиною в 2015 році, він перейшов проживати до будинку своєї матері, і у спірному будинку не проживає, допомоги по утриманню будинку не надає та коштів на оплату житлово-комунальних послуг не сплачує.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив проти задоволення первісного позову, додатково пояснив, що у будинку по вул. Долішня,14, с. Новосілки Золочівського району Львівської області він зареєстрований з 1993 року. Після народження його дочки, відносини з матір'ю значно погіршилися, так як вона не бажала зареєструвати його співжительку у власному будинку, тому літом 2016 року він забрав свої речі та переїхав проживати до будинку батьків дружини в с. Балучин Буського району Львівської області. Крім того, зазначив, що він бажав помиритися з матір'ю та повернутися до будинку в с. Новосілки проживати. Однак мати чинить йому в цьому перешкоди, у 2017 році змінила вхідні двері та відмовляється йому надати ключі. У зв'язку з чим ним було подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення до житлового приміщення, який він просить задовольнити з підстав зазначених у такому.

Ознайомившись із доводами позовної заяви, зустрічної позовоної заяви, які ухвалою від 20.12.2017 року об'єднані в одне провадження, дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 грудня 2004 року видно, що ОСОБА_1 успадкувала майно ОСОБА_7, що складається з житлового будинку №14, розташованого на вул. Долішня, с. Новосілки Золочівського району Львівської області, який був зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 27.01.2005.

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 з 24.04.1998 року, та ОСОБА_4 - з 20.10.1993 року зареєстровані у даному житловому будинку.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 27 листопада 2017 року, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації більше двох років.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення первісного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є власниками чи співвласниками будинку, що знаходиться за адресою: вул. Долішня, №14, с.Новосілки Золочівського району Львівської області, останні не проживають в будинку більше двох років. Відомості про те, що відповідачам чинились перешкоди у користуванні житлом відсутні, а тому право відповідачів на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Доводи позивача ОСОБА_4 за зустрічним позовом щодо того, що власник спірного житлового будинку ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у користувані житловим приміщенням, у зв'язку з чим він не може вселитися та проживати у будинку, суд вважає безпідставними, оскільки такі жодними доказами не підтверджені, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право на користування житлом, що знаходиться за адресою: вул. Долішня, №14, с.Новосілки Золочівського району Львівської області.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 258, 265 ЦПК України, ст.150, 156 ЖК УРСР, ст.383, 391, 405, 406 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: вул. Долішня, №14, с.Новосілки Золочівського району Львівської області.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: вул. Долішня, №14, с.Новосілки Золочівського району Львівської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення у житлове приміщення - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_8