Справа № 495/8067/18
№ провадження 2-з/495/149/2018
Ухвала

про забезпечення позову

19 вересня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

18.09.2018 року позивачем були усунені недоліки, вказані в ухвалі суду від 04.09.2018 року, та ухвалою суду від 19.09.2018 року провадження по справі було відкрито, визначено порядок розгляду справи загальне позовне провадження.

Разом із позовною заявою позивачем була подана до суду заява про вжиття заходів забезпечення позову по справі, відповідно до якої позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме, на 49/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вулиця Короленко, 24, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.03.2009 року № 26614822.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язання щодо повернення суми авансу.

21.09.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір, відповідно до якого сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу на 49/100 частин житлового будинку, розташованого по вулиці Короленко 24/2, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, не пізніше 02.02.2012 року.

На виконання умов попереднього договору позивачем було сплачено відповідачу 10 700 доларів США, що підтверджується відповідними розписками.

На теперішній час у позивача змінилось матеріальне становище, що унеможливило виконати умови попереднього договору та укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, у зв'язку з чим вона звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача суми авансу.

Відповідач категорично відмовляється повернути сплачені кошти позивачу у добровільному порядку.

Відповідачу ОСОБА_2 належить 49/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вулиця Короленко, 24, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.03.2009 року № 26614822, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

З огляду на викладене, зважаючи на значну ціну позову позивач вважає, що є достатні підстави, що з метою уникнення відповідачем повернення суми авансу позивачу, останній здійснить дії щодо відчуження належної йому на праві приватної (спільної часткової власності) житлового будинку, що утруднить виконання рішення суду.

Розглянувши надану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у звязку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність між сторонами правовідносин щодо неповернення суми авансу в розмірі 10 700 доларів США від позивача, що в гривневому еквіваленті становить 302589,58 грн.

Також матеріали справи містять докази того, що відповідачу ОСОБА_2 належить 49/100 частин житлового будинку, розташованого по вулиці Короленко, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.03.2009 року № 26614822.

З огляду на значну ціну позову, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту належного відповідачу нерухомого майна може призвести до відчуження спірного майна відповідачем та переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що арешт майна відповідача дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна відповідача гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що загальна вартість нерухомого майна, а саме, житлового будинку № 24, по вулиці Короленко, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 49/100 якого належить відповідачу на праві приватної (спільної часткової власності) становить 102869 грн. Ціна позову становить 302589,58 грн., а отже застосування заходу забезпечення позову заявленого позивачем відповідає принципу співмірності.

При цьому накладення арешту на зазначене нерухоме майно не виключає його з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Частина 7 ст. 153 ЦПК України: в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника частини житлового будинку та не може вплинути на фінансову діяльність відповідача у разі її здійснення, чи понесення ним додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1; 67707, м. Білгород-Дністровський, вул. Короленко, 24/2) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) про стягнення суми авансу - задовольнити.

Накласти арешт на 49/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вулиця Короленко, 24, що належитьЧередниченко ОСОБА_3 на праві приватної (спільної часткової) власності.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: