Справа № 303/7192/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Бисага Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року у справі за №303/7192/16-ц (Головуючий: Куцкір Ю.Ю.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, виконавчого комітету Великолучківської сільської ради про виселення.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 2010 року ОСОБА_6, яка проживала за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87, Мукачівського району склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі №581, та яким призначила «спадкоємцем всього свого нерухомого та рухомого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться їй належним і на що за законом матиме право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1».

ОСОБА_6 померла 21.03.2013 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29932034 від 24.11.2014 року позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87 і який зареєстровано у державній реєстраційній службі Мукачівського міськрайонного управління юстиції.

Позивач на даний час проживає за адресою: с.В.Лучки, вул.Гагаріна, 38 Мукачівського району разом із своєю сімєю, але зареєстрований за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87, Мукачівського району, де також зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради за №3144 від 21.07.2016 року.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 червня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно їх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На даний час за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87, Мукачівського району проживають ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_1, які зловживають спиртними напоями, вихованням дітей не займаються. Будинок на даний час занедбаний, санітарний стан незадовільний, у будинку відсутні нормальні умови для проживання сімї, не має меблів, опалення, світла, про що складено відповідний акт комісією з депутатів сільської ради.

Відповідачі перешкоджають вільно користуватися позивачу належним йому на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку виселятись не бажають.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення із нього відповідачів.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з житлового будинку №87, який знаходиться по вул.Шевченка в с.В.Лучки, Мукачівського району, Закарпатської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд неповно та не всебічно зясував обставини справи та застосував не всі норми правових актів, які необхідно було застосувати, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_8, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 26.10.2010 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким призначила «спадкоємцем всього свого нерухомого та рухомого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться їй належним і на що за законом матиме право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1».

ОСОБА_6 померла 21.03.2013 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №153481 виданого 21.03.2013 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29932034 від 24.11.2014 року житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87, Мукачівського району на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Довідкою №3631 від 08.09.2014 року виданою Великолучківською сільською радою стверджується, що на день смерті померлої ОСОБА_6, яка проживала в с.В.Лучки, вул.Шевченка, №87 та померла 21.03.2013 року в домоволодінні були зареєстровані та проживали: внук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживали без реєстрації: дружина внука ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, правнук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та правнучка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.06.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно розпорядження №383 голови Мукачівської РДА від 02.09.2015 року «Про встановлення опіки над дітьми, позбавленими батьківського піклування» встановлено опіку над малолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначено опікуном ОСОБА_9.

Довідками №4420 від 26.11.2014 року та №920 від 24.02.2017 року виданими виконкомом Великолучківської сільської ради стверджується, що неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживають без реєстрації із громадянкою ОСОБА_9 за адресою: с.В.Лучки, вул.Шевченка, 145, Мукачівського району.

У відповідності до ст.156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, яка померла 21.03.2013 року була власником будинку №87 по вул.Шевченка у с.В.Лучки і у цьому будинку був зареєстрований та проживав її внук ОСОБА_3, і з дозволу попереднього власника проживали також його дружина ОСОБА_1 і діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не заперечується позивачем.

Відповідачі постійно проживали в спірному будинку, як члени сімї власника і зміна власника будинку не є підставою для виселення та не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення неповнолітніх дітей, суд першої інстанції констатував, що діти не проживають у житловому будинку №87, який знаходиться по вул.Шевченка в с.В.Лучки, а проживають у житловому будинку №145 по вул.Шевченка в с.В.Лучки і судова колегія вважає, що в даному будинку №145 діти проживають без реєстрації та зазначена підстава не проживання дітьми за місцем реєстрації порушує права дітей, оскільки встановлений судом факт свідчить про відсутність будь-яких прав у дітей на житло та у відповідності до чинного законодавства, дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні і може у будь-який час повернутися до нього.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Міжгірського районного суду від 24 квітня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_10