АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2380/15-ц 22-ц/774/228/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/2380/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 07 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі ВАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026, за умовами якого ОСОБА_5 отримала в кредит грошові кошти в розмірі 64777,00 дол. США із сплатою 15% річних строком до 28 серпня 2018 року.

23.07.2009 року між ВАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року, яким було збільшено ліміт кредиту до 68711,11 дол. США та кінцевий термін погашення кредиту продовжено до 28.08.2023 року, інші умови залишено без змін.

В забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором між ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 991/08-КЛ3/026 від 29.08.2008 року, предметом якого є належне відповідачам на праві власності нерухоме майно - трикімнатна квартира, загальною площею 63,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_1.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за укладеним кредитним договором, виникла заборгованість станом на 30.03.2015 року в розмірі 126 035,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 963 468,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США, що за курсом НБУ складає 1564817,85 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, що за курсом НБУ складає 1093995,91 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3942,28 дол. США, що за курсом НБУ складає 92694,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 9014,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 211959,38 грн., яку відповідачі в добровільному порядку погашати відмовляються.

За таких обставин, позивач просив суд в рахунок погашення вказаної суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 63,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

В задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року у загальній сумі 126035,17 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 63 кв. м. , житловою площею - 37,0 кв. м. , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д 1022 від 27.11.2006 року, виданого УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 22.12.2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654,00 грн. в рівних частинах по 1827,00 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що у звязку з неналежним повідомленням відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи, її позбавлено можливості реалізації процесуальних прав, зокрема заявлення клопотання про застосування строку позовної давності з огляду на те, що останній платіж по тілу кредиту позичальником ОСОБА_5 було сплачено 14.07.2008 року та відсотків за користування ним 17.10.2013 року. Крім того, зазначила, що відповідач не отримувала від позивача вимоги про усунення порушення основного зобовязання, а тому позовні вимоги є передчасними. Також вказала на те, що в порушення ст. 39 Закону України «Про іпотеку», судом в ухваленому ним рішенні не зазначено початкову ціну продажу предмета іпотеки, яка погоджена сторонами в укладеному іпотечному договорі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2008 року між ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026, за умовами якого ОСОБА_5 отримала в кредит грошові кошти в розмірі 64777,00 дол. США із сплатою 15% річних строком до 28 серпня 2018 року на поточні потреби (а.с. 4-7).

23 липня 2009 року між ВАТ «Укрсоцбанк». правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року, яким було збільшено ліміт кредиту до 68711,11 дол. США та кінцевий термін погашення кредиту продовжено до 28.08.2023 року, інші умови залишено без змін (а.с. 8).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року, того ж дня між ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 991/08-КЛ3/026 від 29.08.2008 року, предметом якого є нерухоме майно - трикімнатна квартира, загальною площею 63,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_1, що належить відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д 971, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 22.12.2006 року згідно з розпорядженням №Д1022 від 27.11.2006 року (а.с. 10-12, 25, 26).

23 липня 2009 року між ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 991/08-КЛ3/026 від 29.08.2008 року, яким погоджено збільшення ліміт кредиту до 68711,11 дол. США та кінцевий термін погашення кредиту продовжено до 28.08.2023 року, інші умови залишено без змін (а.с. 13-14).

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за укладеним кредитним договором, виникла заборгованість станом на 30.03.2015 року в розмірі 126 035,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 963 468,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США, що за курсом НБУ складає 1564817,85 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, що за курсом НБУ складає 1093995,91 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3942,28 дол. США, що за курсом НБУ складає 92694,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 9014,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 211959,38 грн. (а.с. 19-22).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, що належить відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце засідання суду (а.с. 95-100).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалено судом на час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, питання щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Згідно ст. 158 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, справа призначалася до розгляду на 14 травня 2015 року, 23 червня 2015 року, 04 серпня 2015 року, однак направлена на адресу відповідача ОСОБА_3 судова повістка на 14 травня 2015 року повернулася як не вручена з відміткою про закінчення строку зберігання (а.с. 41-42).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вручення їй судової повістки про призначення справи до розгляду у порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 без обовязкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у звязку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Із змісту договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026 від 29 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 вбачається, що сторони погодили всі істотні його умови як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи із положень ст.ст. 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позичальник ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання, згідно кредитного договору належним чином не виконувала, кредит належним чином не погашала та відсотки за його користування вчасно не сплачувала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість перед кредитором, яка станом на 30.03.2015 року становить 126 035,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 963 468,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США, що за курсом НБУ складає 1564817,85 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, що за курсом НБУ складає 1093995,91 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3942,28 дол. США, що за курсом НБУ складає 92694,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 9014,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 211959,38 грн. (а.с. 19-22).

При цьому ані відповідачем ОСОБА_3, ані її представником не заперечувався факт невиконання позичальником ОСОБА_5 умов укладеного з позивачем кредитного договору.

Разом з тим, перевіривши розрахунки позивача та вирішуючи питання про розмір кредитної заборгованості, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В заяві про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Отже, за змістом вказаної норми права для застосування судом позовної давності судом відповідач має зробити про це заяву не пізніше ніж до ухвалення судом рішення.

Оскільки рішення по суті ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження може застосовуватись позовна давність за заявою, зробленою у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання ухвалив заочне рішення, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення, можливо лише за умови неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Однак, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_3 належним чином не повідомлялася про розгляд справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про застосуванню строку позовної давності підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції, оскільки не вирішена судом першої інстанції.

Відповідно до п.1 додаткової угоди про внесення змін до договору № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року від 23 липня 2009 року, якою зміст п. 1.1. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року викладено в новій редакції та визначено, що датою повернення кредиту є 28.08.2023 року (а.с. 8).

Згідно з п. 1.1. умов кредитного договору передбачено, що повернення Кредиту здійснюється щомісячно частинами (траншами) до 15 числа місяця, починаючи з вересня 2008 року.

Отже, як вбачається зі змісту договору кредиту, його сторони встановили як строк дії договору до 28 серпня 2023 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів (щомісячних платежів з погашення кредиту та процентів за користування ним) щомісяця до «15» числа кожного місяця.

Частиною 3 ст. 254 ЦК України передбачено, що строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж ОСОБА_5 на погашення кредитної заборгованості здійснила 17.10.2013 року (а.с. 18-22), отже саме з цього періоду й повинен обчислюватися строк позовної давності.

Враховуючи те, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся 27 квітня 2015 року, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано строк позовної давності щодо вимог про стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками за його користування, тоді як до вимог пені підлягає застосуванню річний строк позовної давності й пеня підлягає стягненню, починаючи з 27 квітня 2014 року по 30 березня 2015 року.

Отже, розмір заборгованості за договором кредиту станом на 30.03.2015 року становитиме 113078,34 дол. США, яка складається з: суми заборгованості за кредитом прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, а також пені в розмірі 292980,91 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до 1, 7, 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомого майна, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з п. 4.1 ст. 4 іпотечного договору № 991/08-КЛ3/026 від 29.08.2008 року, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником (ОСОБА_5А.) основного зобовязання.

Статтею 590 ЦК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5.1 ст. 4 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись в т.ч. і на підставі рішення суду.

Пунктом 4.6 ст.4 іпотечного договору, передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме, відповідно до п. 4.6.2 ст. 4 іпотечного договору - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» колегія суддів приходить до висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року станом на 30.03.2015 року у загальній сумі 113078,34 дол. США, яка складається з: суми заборгованості за кредитом прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, а також пені в розмірі 292980,91 грн. слід звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 63,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_1 та належить відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д 971, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 22.12.2006 року згідно з розпорядженням №Д1022 від 27.11.2006 року, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги представника відповідача про передчасність заявлених позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_3 не отримувала від позивача вимоги про усунення порушення основного зобовязання, тому що предявлення такої вимоги впливає тільки на строк виконання зобовязання, який у разі її отримання й предявлення до судового розгляду настає з моменту отримання, однак така вимога може бути подана й в судовому порядку шляхом предявлення позову.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі частково задоволення позову інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмір 3654,00 грн. (а.с. 3), а відповідачем ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги у розмірі 4019,41 грн. (а.с. 120), що відповідає розміру, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Отже, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 3639,60 грн., а з позивача ПАТ «Укрсоцбанк» на користь відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги у розмірі 2009,71 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат

Оскільки, як позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», так і вимоги апеляційної скаргипредставника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4, задоволено частково, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування ч. 10 ст. 141 ЦПК України та стягує з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» різницю між судовими витратами по справі у розмірі 1629,89 грн. (3639,60 грн. - 2009,71 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/026 від 29.08.2008 року станом на 30.03.2015 року у загальній сумі 113078,34 дол. США, яка складається з: суми заборгованості за кредитом прострочена заборгованість за кредитом 66551,11 дол. США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 46527,23 дол. США, а також пені в розмірі 292980,91 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 63,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, бул. КіроваАДРЕСА_1 та належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д 971, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 22.12.2006 року згідно з розпорядженням №Д1022 від 27.11.2006 року, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» різницю між судовими витратами по справі у розмірі 1629,89 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: