ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №588/1132/17

Номер провадження 22-ц/788/1596/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.

сторони по справі:

позивач - Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» ;

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року ухваленого у складі судді Щербаченко М.В. у м. Тростянець

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» звернулось до суду з указаним первісним позовом який, мотивувало тим, що 04 жовтня 2000 року між Державним підприємством «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», правонаступником якого з 01 грудня 2004 року є Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» та ОСОБА_2 було укладено договір № 567 про надання позики на купівлю житлового будинку в АДРЕСА_1 на суму 30000 грн., що на день укладення договору дорівнювалось 9615 кг., еквіваленту живої ваги молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг., зі сплатою 3% річних. Додатковою угодою від 24 листопада 2000 року до пунктів 1.1 та 1.4 Договору внесено зміни, зокрема, положення про надання позики на купівлю та впровадження заходів по енергозбереженню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 замінено на придбання житла та проведення його реконструкції за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.1.1, 1.2 Кредитного договору та додаткової угоди від 24 листопада 2000 року позивачем було надано ОСОБА_2 30 000 грн. на купівлю житлового будинку, що дорівнює 9615 кг. молодняка великої рогатої худоби живою вагою понад 400 кг. за цінами головного управління агропромислового розвитку облдержадміністрації та Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» на дату надання кредиту.

Позивачем відповідачу ОСОБА_2 згідно з умовами укладеного договору частину кредиту в сумі 15 000 грн. було надано 06 листопада 2000 року, а решту 15 000 грн. - 29 листопада 2000 року.

Крім кредитного договору, були укладені договори поруки, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями по кредитному договору. Відповідно до зазначених договорів поруки поручитель, у випадку невиконання ОСОБА_2 зобов'язань по умовах кредитного договору, зобов'язуються погасити борг в розмірі, передбаченому кредитним договором.

За умовами укладеного Кредитного договору позичальнику ОСОБА_2 нараховувались відсотки у період з 2000 року по 31 липня 2017 року за користування кредитом, які еквівалентні 2249,4 кг МВРХ та 4080,65 грн.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 погашались суми отриманого кредиту та відсотків протягом 2002-2009 років і станом на 10 липня 2009 року прострочений залишок за кредитом склав 1260,3 кг МВРХ (за річними внесками за 2006-2008 роки), а за відсотками - 164,6 кг МВРХ (за 2008 рік та 2009 рік до 10 липня).

Рішенням сесії Сумської обласної ради від 09 липня 2009 року затверджено Методику перерахунку довгострокових кредитів за договорами укладеними до 15 травня 2009 року, відповідно до обласної цільової програми «Власний дім». Відповідно до умов вказаної Методики 08 вересня 2009 року ОСОБА_2 була підписана додаткова угода, відповідно до якої залишок по кредиту ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, становить 7866,6 кілограмів МВРХ, що в грошовому еквіваленті складає 27 430 грн. 83 коп., суму якого відповідно до пункту 6/1.2 додаткової угоди відповідач як позичальник зобов'язується вчасно та в повному обсязі сплатити, до 10 жовтня 2009 року 4 394 грн. 67 коп., прострочену заборгованість за 2006 - 2008 роки, і в подальшому до 30 числа кожного місяця до 30 листопада 2019 року в сумі 1 921 грн. щорічно, останній платіж 30 листопада 2020 року в сумі 1 905 грн. 16 коп.

Відповідачем періодично в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти, які були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій за несвоєчасну сплату кредиту.

Станом на 31 липня 2017 року прострочена заборгованість ОСОБА_2 за кредитом склала 7 181 грн. 81 коп. (річні внески за 2013-2016 роки), за відсотками за користуванням кредиту борг склав 1073 грн. 47 коп., штрафні санкції за порушення строків погашення кредиту - 1 155 грн. 23 коп. (за 2014, 2015, 2016, 2017 по 31 липня), штрафні санкції за порушення строків погашення відсотків за користування кредитом - 205 грн. 22 коп. (2015, 2016, 2017 роки).

Враховуючи вказану заборгованість станом на 31 липня 2017 року позивач, посилаючись на положення пункту 2.3 Кредитного договору у першій редакції позовної заяви вимагав шляхом стягнення з відповідачів дострокового повернення всієї суми кредиту, відсотків та нарахованих штрафних санкцій в сумі 17 260 грн. 22 коп., у тому числі 14 826 грн. 30 коп. за кредитом (з якої 7 181 грн. 81 коп. є сумою простроченого кредиту), 1073 грн. 47 коп. відсотків, 1 360 грн. 45коп. штрафних санкцій.

Просило стягнути зі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» в солідарному порядку заборгованість за договором про надання кредиту № 567 від 04 жовтня 2000 року у загальній суму 9782,36 грн., яка складається з: 9684,04 грн. - кредиту, 19,16 грн.- відсотків, 79,16 грн. - штрафних санкцій.

ОСОБА_3 19 жовтня 2017 року подав зустрічний позов до Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», який мотивував тим, що він дійсно є поручителем за укладеним між Фондом та ОСОБА_2 договором № 567 від 04 жовтня 2000 року на отримання позики в сумі 30 000 грн., про що свідчить написана ним власноруч заява від 09 жовтня 2000 року. Вважає, що предметом договору від 04 жовтня 2000 року було надання ОСОБА_2 позики в сумі 30 тисяч гривень строком на 15 років «на купівлю та впровадження заходів по енергозбереженню житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 зі сплатою 3% річних від еквіваленту суми основного боргу в живій вазі молодняка крупної рогатої худоби понад 400 кг.,яка сплачується в грошовому виразі по встановленим закупівельним цінам на день сплати процентів. Проте, не погодивши з ОСОБА_3, Фонд та ОСОБА_2 уклали кілька Додаткових угод до Договору№ 567 від 04 жовтня 2000 року, які на думку позивача за зустрічним позовом суттєво змінюють як предмет договору, так і збільшують розмір виплат по договору, які повинна позичальник сплатити Фонду, що тягне за собою збільшення грошових зобов'язань для поручителя, згоди на яку він не давав. Так, 24 листопада 2000 року між Фондом та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода, в якій було змінено текст п.1.1 та п.1.4 Договору, внаслідок цього змінилося призначення позики, її предмет: зокрема, згідно змін позика вже надавалася не на «купівлю та впровадження заходів по енергозбереженню житлового будинку за адресою АДРЕСА_1», а на «придбання готового житла та проведення його реконструкції за адресою АДРЕСА_3». Впровадження енергозбереження житлового будинку на думку ОСОБА_3 є значно менш затратним, ніж його реконструкція, що погіршує фінансовий стан позичальниці, оскільки одна справа придбати гарний будинок і його утеплити, а зовсім інша - придбати гірший будинок та його реконструювати.

ОСОБА_3 вказав, що якщо б знав відразу, що ОСОБА_2 бере позику саме на придбання жилого будинку по АДРЕСА_3 та на його реконструкцію, він би не погоджувався виступати поручителем. Далі Фонд та ОСОБА_2 знову уклали Додаткову угоду до Договору від 26 травня 2005 року, якою частково змінили його умови та внаслідок такої зміни збільшився термін кредитування на 5 років - до 01 листопада 2020 року, що потягнуло за собою і збільшення розмірі відсотків, які Позичальник повинен сплатити Фонду, а згоди на такі зміни та збільшення розміру зобов'язань по договору він не давав. В черговий раз, 08 вересня 2009 року Фонд та ОСОБА_2 без погодження з ОСОБА_3 як з поручителем, змінюють суттєві умови Договору, доповнюючи його текст Розділом 6/1, відповідно до таких змін сторони перераховують заборгованість Позичальника по Договору за періоди 2006-2008 роки у кількості 4 394 грн. 67 коп. та поточні платежі по кредиту за 2009-2020 роки у кількості 23 036 грн. 16 коп., виходячи зі збільшеної на 10% ціни за 1 кг. МВРХ. Тобто, вся заборгованість, яка була у ОСОБА_2 станом на 08 вересня 2009 року збільшилася на 10%, на такий же порядок збільшився розмір платежів, які ОСОБА_2 повинна сплатити Фонду рівними частками тепер вже у строк до 30 листопада 2020 року. Внаслідок укладення додаткової угоди змінилися і розміри нарахування штрафних санкцій, вони встановлені сторонами у розмірі подвійної ставки Національного банку України за кожний день прострочення, також погіршились умови первинного Договору і в частині зарахування сплачених позичальником коштів, які в першу чергу йдуть на відшкодування будь-яких витрат Фонду, пов'язані з одержанням виконання умов договору, у другу чергу - зараховуються відсотки та нараховані штрафні санкції, і лише у третю чергу - зараховується основна сума боргу по кредиту».

Викладені умови не було передбачено Договором № 567 від 04 жовтня 2000 року, і ці зміни, на думку ОСОБА_3 є такими, що значно погіршують становище позичальника. Крім того, з тексту Договору виключено пункти 1.1 абз.2, 1.2, 3.2,3.3, 3.3,4.2, 4.7,6.1,6.2 Договору, що кардинально змінює його зміст.

ОСОБА_3 зазначив, що підписи у додаткових угодах від 24 листопада 2000 року та від 26 травня 2005 року, які додані Фондом до первісного позову, виконані не ним, а тому останній вважає їх підробленими, а у додатковій угоді 08 вересня 2009 року підпис поручителів взагалі відсутній. ОСОБА_3 вказав, що про всі вищезазначені Додаткові угоди йому стало відомо лише після отримання копії позовної заяви Фонду та доданих до неї документів.

Просив суд визнати поруку, надану ОСОБА_3 Фонду інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості за належне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за Договором № 567 від 04 жовтня 2000 року про надання позики на купівлю житла - припиненою, а у задоволенні первісного позову Фонду до ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року позов Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, на користь Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» заборгованість за кредитом в розмірі 6 381 грн. 95 коп. за договором про надання кредиту №567 від 04 жовтня 2000 року.

У задоволенні інших вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» про визнання поруки припиненою залишено без задоволення.

Стягнуто у дольовому порядку із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» судовий збір в сумі 347 грн. 73 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року в частині вирішення первісного позову змінити, виключивши його з числа осіб, з яких у солідарному порядку стягується на користь Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 381 грн. 95 коп. за договором про надання кредиту № 567 від 04 жовтня 2000 року і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, в цій частині. Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Державним підприємством «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» (далі - Фонд), правонаступником якого з 01 грудня 2004 року є Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», та ОСОБА_2 було укладено договір № 567 про надання кредиту (далі - Договір № 567) на купівлю житлового будинку в АДРЕСА_1 на суму 30 000 грн., що на день укладення договору дорівнювалось 9615 кг., еквіваленту живої ваги молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг., зі сплатою 3% річних від еквіваленту суми основного боргу в живій вазі молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг і сплачується в грошовому виразі по встановленим закупівельним цінам на день сплати процентів.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Договору № 567 позичальник зобов'язується повернути позику за 15 років рівними частками щорічно, починаючи з 2001 року до 30 листопада 2015 року. Нарахування та сплата відсотків за користування позикою здійснюється щорічно до 30 листопада з моменту надання позики.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до Договорів про поруки від 02 серпня 2000 року, які ними підписані і посвідчені в.о. завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зобов'язались у випадку невиконання ОСОБА_2 свого зобов'язання по вчасному поверненню позики в розмірі тридцять дві тисячі гривень, одержаній на придбання житлового будинку з реконструкцією, на вимогу державного підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» сплачувати платежі з позики та нараховані проценти в термін і в розмірах, встановлених зобов'язанням позичальника.

Фонд виконав свої зобов'язання за Договором від 04 жовтня 2000 року № 567, оскільки згідно з платіжних доручень від 06 листопада 2000 року та від 27 листопада 2000 року надав ОСОБА_2 позику в сумі 30 000 грн.

Після укладення Договору від 04 жовтня 2000 року № 567 Державним підприємством «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», а також його правонаступником Сумським обласним комунальним підприємством «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості», та ОСОБА_2 були укладені три Додаткові угоди до указаного Договору № 567.

Так, Фонд та відповідач ОСОБА_2 24 листопада 2000 року уклали Додаткову угоду до договору №567 від 04 жовтня 2000 року про надання позики на купівлю житла, якою було змінено цільове призначення позики «з купівлі та впровадження заходів по енергозбереженню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на «придбання готового житла та проведення його реконструкції за адресою:АДРЕСА_3».

Згідно з додатковою угодою до договору № 567 від 04 жовтня 2000 року на надання позики на купівлю житлового будинку від 26 травня 2005 року Фонд та ОСОБА_2, ураховуючи фактичне погашення кредиту на 26 травня 2005 рік у розмірі 653,7 кг. дійшли згоди щодо викладення в новій редакції пункту 3.2 Договору № 567, змінивши термін повернення позики у розмірі 8810,3 кг МВРХ, установивши графік її повернення щорічно до 30 листопада по 551 кг до 01 листопада 2020 року (а.с.31).

Фондом та ОСОБА_2 також 08 вересня 2009 року була укладена третя Додаткова угода до договору № 567 від 04 жовтня 2000 року на надання кредиту на купівлю житлового будинку, за умовами якої сторони дійшли згоди доповнити договір №567 розділом 6/1 наступного змісту: «Сторони домовились, що кредитні кошти, які залишились не повернутими станом на 10 липня 2009 року фіксуються в кількості 7866,6 кг МВРХ. Залишок кредиту в кількості 7866,6 кг МВРХ переводиться в грошовий еквівалент шляхом застосування ціни 1 кг. МВРХ, яка існувала на момент отримання кредитних коштів, збільшується на 10%, та становить 27430, 83 грн. Із них прострочені платежі по кредиту за 2006 - 2008 роки у кількості 4394,67 грн. та поточні платежі по кредиту за 2009-2020 роки у кількості 23036,16 грн. (а.с.32).

Указаною додатковою угодою від 08 вересня 2009 року визначено доповнити Договір пунктом 6/1.2, яким передбачено, що позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати кредит, здійснюючи платежі наступним чином: до 10 жовтня 2009 року сплатити 4 394 грн. 67 коп. простроченої заборгованості за 2006-2008 роки, та щорічно до 30 листопада, починаючи з 2009 до 2019 року погашати поточні платежі у розмірі 1921 грн. щорічного внеску, а до 30 листопада 2020 року у сумі 1905 грн.16 коп.

Поряд з цим додатковою угодою від 08 вересня 2009 року сторони доповнили Договір № 567 пунктами 6/1.3 та 6/1.5, які регулюють порядок сплати відсотків за користування кредитом, зокрема була зафіксована заборгованість за відсотками станом на 10 липня 2009 року, яка підлягала сплаті позичальником на день укладення додаткової угоди. Крім того, визначено, що відсотки за користування кредитом починаючи з 10 липня 2009 року нараховуються у розмірі 3% річних від суми кредиту, яка знаходиться у користуванні позичальником та сплачується позичальником щомісячно не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Також за змістом пунктів 6/1.4 та 6/1.6, якими доповнено Договір № 567 визначено, що нараховані штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту в сумі 811 грн. 34 коп. та відсотків в сумі 22 грн. 84 коп. сплачуються позичальником на день укладення додаткової угоди 08 вересня 2009 року. При цьому сторонами змінено розмір штрафних санкцій (пені), які згідно з пунктом 6/1.6 за порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування ним сплачуються позичальником в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Фонд 08 лютого 2017 року надіслав до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимоги про дострокове погашення всієї суми неповерненої позики, у тому числі простроченої суми кредиту 7 181 грн. 38 коп. за 2013-2016 року, суми кредиту строк якої не настав в розмірі 7 645 грн. 75 коп. (за 2017-2020 роки), а також суми відсотків - 887 грн. 45 коп., штрафних санкцій станом на 07 лютого 2017 року в сумі 1 246 грн. 17 коп., а всього на загальну суму 16 960 грн. 75 коп. Фонд за змістом указаної вимоги, посилаючись на положення Договору № 567, яке передбачає право кредитора у разі порушення позичальником строків повернення кредиту вимагати дострокового повернення кредиту за 2017-2020 роки, визначив позичальнику ОСОБА_2 та поручителям строк добровільної сплати 16 960 грн. 75 коп. до 20.02.2017 року, в іншому випадку зазначено попередження про звернення до суду з метою примусового стягнення указаної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що збільшення терміну кредитування на п'ять років, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за яким нараховуються проценти, зміна в сторону збільшення розміру нарахування штрафних санкцій не потягли за собою збільшення відповідальності поручителів, є обґрунтованими і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Місцевим судом вірно встановлено, що про додаткові договори ОСОБА_3 відомо не було, вказані додаткові договори було укладено 24 листопада 2000 року, 26 травня 2005 року та 08 вересня 2008 року без згоди ОСОБА_3 і останні ним не підписувалися.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Так, Фонд та відповідач ОСОБА_2 24 листопада 2000 року уклали Додаткову угоду до договору №567 від 04 жовтня 2000 року про надання позики на купівлю житла, якою було змінено цільове призначення позики «з купівлі та впровадження заходів по енергозбереженню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на «придбання готового житла та проведення його реконструкції за адресою:АДРЕСА_3 у м. Тростянець.

Згідно з додатковою угодою до договору № 567 від 04 жовтня 2000 року на надання позики на купівлю житлового будинку від 26 травня 2005 року Фонд та ОСОБА_2, ураховуючи фактичне погашення кредиту на 26 травня 2005 рік у розмірі 653,7 кг. дійшли згоди щодо викладення в новій редакції пункту 3.2 Договору № 567, змінивши термін повернення позики у розмірі 8810,3 кг МВРХ, установивши графік її повернення щорічно до 30 листопада по 551 кг до 01 листопада 2020 року (а.с.31).

Фондом та ОСОБА_2 також 08 вересня 2009 року була укладена третя Додаткова угода до договору № 567 від 04 жовтня 2000 року на надання кредиту на купівлю житлового будинку, за умовами якої сторони дійшли згоди доповнити договір №567 розділом 6/1 наступного змісту: «Сторони домовились, що кредитні кошти, які залишились не повернутими станом на 10 липня 2009 року фіксуються в кількості 7866,6 кг МВРХ. Залишок кредиту в кількості 7866,6 кг МВРХ переводиться в грошовий еквівалент шляхом застосування ціни 1 кг. МВРХ, яка існувала на момент отримання кредитних коштів, збільшується на 10%, та становить 27430, 83 грн. Із них прострочені платежі по кредиту за 2006 - 2008 роки у кількості 4394,67 грн. та поточні платежі по кредиту за 2009-2020 роки у кількості 23036,16 грн. (а.с.32).

Указаною додатковою угодою від 08 вересня 2009 року визначено доповнити Договір пунктом 6/1.2, яким передбачено, що позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати кредит, здійснюючи платежі наступним чином: до 10 жовтня 2009 року сплатити 4 394 грн. 67 коп. простроченої заборгованості за 2006-2008 роки, та щорічно до 30 листопада, починаючи з 2009 до 2019 року погашати поточні платежі у розмірі 1921 грн. щорічного внеску, а до 30 листопада 2020 року у сумі 1905 грн.16 коп.

Поряд з цим додатковою угодою від 08 вересня 2009 року сторони доповнили Договір № 567 пунктами 6/1.3 та 6/1.5, які регулюють порядок сплати відсотків за користування кредитом, зокрема була зафіксована заборгованість за відсотками станом на 10 липня 2009 року, яка підлягала сплаті позичальником на день укладення додаткової угоди. Крім того, визначено, що відсотки за користування кредитом починаючи з 10 липня 2009 року нараховуються у розмірі 3% річних від суми кредиту, яка знаходиться у користуванні позичальником та сплачується позичальником щомісячно не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Також за змістом пунктів 6/1.4 та 6/1.6, якими доповнено Договір № 567 визначено, що нараховані штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту в сумі 811 грн. 34 коп. та відсотків в сумі 22 грн. 84 коп. сплачуються позичальником на день укладення додаткової угоди 08 вересня 2009 року. При цьому сторонами змінено розмір штрафних санкцій (пені), які згідно з пунктом 6/1.6 за порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування ним сплачуються позичальником в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. За попередньою редакцією пеня була визначена в розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожний день затримки платежу.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Аналізуючи зміст укладених додаткових угод, що були укладені без відома те без згоди поручителя ОСОБА_3 колегія суддів приходить до висновку, що були змінені зобов'язання і це потягло збільшення обсягу відповідальності для поручителя. Зокрема збільшився період повернення кредиту, що відповідно потягло збільшення часу за який нараховуються відсотки, змінився порядок зарахування сплачених коштів на обумовлені договором платежі, збільшився розмір штрафних санкцій, що нараховуються кредитодавцем у разі неналежного виконання своїх зобов'язань позичальником.

Тому відповідно до вимог ст. 559 ЦК України порука надана ОСОБА_3 має бути визнана припиненою.

Представник позивача за первісним позовом підтвердив в суді апеляційної інстанції, що всі додаткові договори ОСОБА_3 не підписувались, а додаткова угода від 08 вересня 2009 року передбачала збільшення відповідальності позичальника за неналежне виконання договірних зобов'язань.

У зв'язку з визнанням поруки ОСОБА_3 припиненою у задоволенні позову Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» до нього про стягнення заборгованості необхідно відмовити. Тому рішення суду згідно вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення первісного позову зі стягненням зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості визначеної судом в розмірі 6 381 грн. 95 коп. та відшкодування позивачу судового збору в розмірі 521 грн. 95 коп. з кожного.

З визначеним судом розміром заборгованості позивач за первісним позовом погодився, оскільки рішення суду не оскаржував.

Зустрічний позов підлягає задоволенню.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 було звільнено від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, а апеляційну скаргу задоволено, судовий збір в розмірі 1920 грн. слід стягнути з Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» в дохід держави.

Враховуючи, що розмір заявлених вимог не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня 2018 року: 1762 х 100 = 176 200) дана справа визнається колегією суддів згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України як малозначна, а тому постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_2 та з ОСОБА_4 заборгованість за кредитом в розмірі 6 381 грн. 95 коп. за договором про надання позики №567 від 04 жовтня 2000 року.

В задоволенні позову Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати припиненою поруку надану ОСОБА_3 Фонду інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Договором № 567 від 04 жовтня 2000 року про надання позики на купівлю житла.

Стягнути у дольовому порядку із ОСОБА_2 та з ОСОБА_4 на користь Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» судовий збір в сумі 521 грн. 59 коп. з кожного.

Стягнути з Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» в рахунок держави 1 920 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: С.Г. Хвостик

О.І. Собина