Справа № 128/2990/16-ц
13 вересня 2018 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого - судді Ганкіної І.А.,
секретаря судового засідання Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вінницької районної державної нотаріальної контори, Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування , -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Вінницька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Ухвалою суду від 17.05.2018 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог залучено Лука - Мелешківську сільську раду Вінницького району Вінницької області.
Позовна заява мотивована тим, що 19.06.1999 року позивач купила у своєї матері ОСОБА_5 цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, Вінницького району Вінницької області, що розташований на присадибній ділянці за вказаною вище адресою.
Вказану купчу було оформлено договором купівлі-продажу, який посвідчено 19.06.1999 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. та зареєстровано в реєстрі за №1857 в Вінницькому ООБТІ.
З часу укладення договору купівлі-продажу позивач стала повноправним власником даного домоволодіння та постійним землекористувачем всієї земельної ділянки, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5, в тому числі земельної ділянки на якій розташовані будівлі та споруди, а також земельної ділянки, яка призначена для сільськогосподарського використання.
Дана площа земельної ділянки розміром 0,8500га на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Іванівської сільської ради народних депутатів від 15.02.1994 року була передана у приватну власність матері ОСОБА_5 та складається: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд - 0,2500 га; для ведення підсобного господарства - 0,6000 га. На вказану земельну ділянку виданий Державний акт на право приватної власності на землю.
Незважаючи на те, що мати продала позивачу своє домоволодіння, вона і в подальшому залишилась постійно проживати в ньому спільно зі донькою до самої смерті, так як за станом свого здоров'я не мала змоги обробляти землю, тому з часу придбання будинку і до цього часу обробляє її та користується позивач.
Після смерті матері - 01.02.2001 року позивач продовжує проживати в даному будинковолодінні та користуватись закріпленою за ним земельною ділянкою в повному обсязі, тобто в тому обсязі, в якому вона перебувала в користуванні матері.
Інших претендентів на користування вказаною земельною ділянкою не було, оскільки позивач, як спадкоємець постійно проживала разом із матір'ю на час відкриття спадщини, то вважає себе, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР такою, що фактично прийняла спадщину, яка включає в себе земельну ділянку, що належала матері.
З заявою про прийняття спадщини на землю позивач в установлений законом порядку та термін, встановлений ч.2 549 ЦК УРСР, звернулась про прийняття спадщини до державного нотаріуса, на підставі чого була відкрита спадкова справа.
Крім позивача спадкоємцем даного спадкового майна являється її рідна сестра - відповідач ОСОБА_2, яка на час відкриття спадщини не проживала в даному будинковолодінні, не вела спільне господарство зі спадкодавцем та не користувалась спадковим майном, але на даний час не відмовляється претендувати на частку спадкового майна.
З відповідною заявою у строк, встановлений ч.2 ст.549 ЦК УРСР, відповідач до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою що втратила право на неї.
Позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину на все майно, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини, в тому числі і на земельну ділянку, належну покійній матері, так як вступила у володіння спадковим майном. Позивач в установлений законом термін подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, так як вважала, що оскільки являється донькою спадкодавця та придбала дане домоволодіння у неї за її життя, то фактично набула права власності на усю садибу, до складу якої входить земельна ділянка, приватизована на ім'я ОСОБА_5
Позивач звернулась до державного нотаріуса Вінницького району Вінницької області з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею загальною площею 0,8500 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарський будівель і споруд 0, 2500 га та для ведення підсобного господарства 0,6000 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вінницького району Вінницької області на яку виданий Державний акт на право приватної власності.
Однак нотаріусом позивачу відмовлено в законному її проханні.
За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на земельну ділянку площею 0,8500 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарський будівель і споруд - 0,2500 га та для ведення підсобного господарства - 0,6000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вінницького району Вінницької області, на яку виданий державний акт на право приватної власності серії НОМЕР_1 від 5.12.2000 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 позов своєї довірительки підтримав, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задоволити. В подальшому представник надав суду заяву про закінчення розгляду справи в його відсутність; щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, при вирішені спору покладається на розсуд суду.
Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Будучи допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що знають позивача приблизно 20 років; вона купила хату у своєї матері, в ній же і проживала разом з матір'ю до дня смерті останньої та разом з чоловіком обробляли земельну ділянку біля хати.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, оглянувши копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № 42 від 21.08.1989 року, ціле будинковолодіння № АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_5 (а.с. 10).
Згідно договору купівлі - продажу від 19.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 1857, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 купила цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, Вінницького району Вінницької області та розташований на присадибній земельній ділянці (а.с. 5).
Згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 05.12.2000 року, ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки площею 0,8500 га, з яких 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,6000 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Цвіжин на території Іванівської сільської ради, Вінницького району Вінницької області (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01.02.2001 року (а.с. 8).
З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 вбачається, що після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,8500 га, що розташована на території Іванівської сільської ради, Вінницького району Вінницької області. Позивач ОСОБА_1 - дочка померлої, як спадкоємець першої черги за законом, подала заяву про прийняття спадщини; іншим спадкоємцем першої черги за законом являється інша дочка померлої - відповідач ОСОБА_2, яка з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася; інші спадкоємці відсутні (а.с. 156 - 158).
Дані правовідносини регулюються нормативними положеннями ЦК України, який діяв на момент відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємствi за законом спадкоємцями першої черги є, в рiвних частках, дiти (у тому числi усиновленi), дружина i батьки (усиновителi) померлого. До числа спадкоємцiв першої черги належить також дитина померлого, яка народилася пiсля його смертi. Онуки i правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час вiдкриття спадщини немає в живих того з їх батькiв, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порiвну в тiй частцi, яка належала б при спадкоємствi за законом їх померлому родителю.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Судом є встановленим, що відповідач на протязі 6-ти місяців заяву про прийняття спадщини не подала, доказу того, що прийняла фактично спадщину після смерті матері на протязі 6-ти місяців також суду не подано; згідно спадкової справи заяву про прийняття спадщини подала лише позивач ОСОБА_1
За даних обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549, ЦК УРСР, Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2001 року), ст. ст. 4, 10, 76, 200, 247, 264, 265, 268, 273, 280 - 283 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,8500 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарський будівель і споруд - 0,2500 га та для ведення підсобного господарства - 0,6000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вінницького району Вінницької області, на яку виданий державний акт на право приватної власності серії НОМЕР_1 від 05.12.2000 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Вінницької області шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна