Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1224/18

Номер провадження: 2/511/536/18

19 червня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати житловий будинок та господарчі споруди по вул. Миру, 32 в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Свої вимоги мотивувала тим, що в 1990 році вона уклала шлюб із відповідачем ОСОБА_3 Шлюб на даний час не розірвано. За час перебування в шлюбі вони за спільні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область Роздільнянський район с. Степанівка вул. Леніна, 32 (на теперішній час вул. Миру), оформлений на імя відповідача. Вважає, що вказаний будинок належить їй та відповідачу, а тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просить суд, визнати спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за вище вказаною адресою спільною сумісною власністю подружжя та визнати за кожним з них по ? частині вказаного нерухомого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, суду пояснив, що він дійсно перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 За час перебування в шлюбі з позивачкою вони придбали спірний будинок, які були оформлені на його імя. Не заперечував проти визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину спірного нерухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (до одруження Шарапова) та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ЖД №300156, виданим палацом урочистих подій м. Одеса, на підставі актового запису за № 309. (а.с.5)

21.04.1999 року в період перебування сторін у шлюбі на ім"я ОСОБА_3 був придбаний житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по вул. Миру, 32 (колишня вул.. Леніна) с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2031. (а.с.6)

Наявність житлового будинку та господарчих будівель підтверджується технічним паспортом, згідно якого житловий будинок по вул. Леніна, 32 (на теперішній час вул.. Миру) в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, складається з: літ."А" - житловий будинок з верандою літ. "а", верандою літ. «а1» загальною площею 89,90 кв.м., в тому числі житловою 47,30 кв.м., літ. "Б" сарай, літ."В" - погріб, літ. «Г» - санвузол, «Д» - гараж, «Е» - навіс, І мощіння, №1 огорожа, №2 ворота. (а.с.7)

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку з господарчими будівлями по вул.. Миру, 32 (колишня вул.. Леніна) с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, вартість вказаного будинку складає 60984,00 грн. (а.с.15)

Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 07.05.2018 року №633, ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку, що належить ОСОБА_3 Рішення про передачу земельної ділянки (площею 0,15 га) у приватну власність (приватизацію) з 24.03.2000 року по теперішній час не приймалось, оформлення (реєстрація) права власності на вказану земельну ділянку не приймалось. (а.с.10)

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

У відповідності до ст. 22 КпШС України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловікові і дружині на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.28 КпШС України, у випадку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними

Аналогічно дані правовідносини регулюються і ст.60, 70 Сімейного кодексу України, згідно якого майно , набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 60 СК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суд України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК) , відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна , за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Згідно зі ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові від 07.06.2016 року в справі №6-801цс16 Верховний Суд України відзначив, що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до вимог ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Під час слухання справи , судом достовірно встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями №32 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, був придбаний подружжям ОСОБА_3 в період шлюбу за спільні кошти, оформлений на імя ОСОБА_3 за їх спільною згодою, а тому відповідно до ст. 60 СК України вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у власності складають по ? частині.

Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити та визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями №32 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину вказаного нерухомого майна.

На підставі ст.22,28 КпШС України, ст.60, ч.1,2 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 81, 141, ч.3 ст.200, ч.1,3 ст.206 , 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку №32 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: літ."А" - житловий будинок з верандою літ. "а", верандою літ. «а1» загальною площею 89,90 кв.м., в тому числі житловою 47,30 кв.м., та господарські споруди : під літ. "Б" сарай, літ."В" - погріб, літ. «Г» - санвузол, «Д» - гараж, «Е» - навіс, І мощіння, №1 огорожа, №2 ворота.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку №32 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: літ."А" - житловий будинок з верандою літ. "а", верандою літ. «а1» загальною площею 89,90 кв.м., в тому числі житловою 47,30 кв.м., та господарські споруди : літ. "Б" сарай, літ."В" - погріб, літ. «Г» - санвузол, «Д» - гараж, «Е» - навіс, І мощіння, №1 огорожа, №2 ворота.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Роздільнянський районний суд Одеської області відповідно до п.15.5 Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук