Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/4823/16-ц
номер провадження 2/215/99/18
04 вересня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі Уваровій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/4823/16-ц за позовом ОСОБА_1 до виконкому Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на домоволодіння та грошові внески, у звязку з прийняттям спадщини,
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на домоволодіння у звязку з прийняттям спадщини. Під час розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про заміну відповідача з ОСОБА_2 на виконком Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10.04.2016р. помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння №44 по вул. Грядкуватій м. Кривий Ріг та земельну ділянку площею 0,0921, яка була надана останньому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.
ОСОБА_3 був рідним братом батька позивача, який помер 03.02.1994р.
У встановлений законом строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що не збереглися первинні документи, які б підтверджували б родинні відносини між його батьком та дядьком, і відповідно між ним та померлим ОСОБА_3
З жовтня 2005 року ОСОБА_3 почав проживати разом з позивачем, як член його сімї, за місцем проживання останнього, а саме в будинку №46 по вул. Грядкувата. В них був один єдиний бюджет, витрати несли разом, позивач займався його лікуванням та доглядом, займався похованням дядька.
Позивач вважає, що він має право на спадкування в порядку представлення і є єдиним спадкоємцем, також він має право на спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом.
19.09.2018 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 23.01.2018р. задоволено клопотання представника позивача про витребування у нотаріуса інформації, щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_3П, померлого 10.04.2016р.
13.03.2018р. представник позивача ОСОБА_4 подала до суду позовну заяву з уточненими позовними вимогами.
16.03.2018р. представник позивача ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про допит свідків.
21.05.2018 р. клопотання представника позивача ОСОБА_4 про допит свідків задоволено та справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник, підтримали позовну заяву, з підстав та доводів наведених в позовній заяві.
У судові засідання призначені на 09.07.2018р., 04.09.2018р., відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надіслав на адресу суду лист, в якому повідомив суд, що змінену позовну заяву отримав, просив справу розглянути за його відсутності та вирішити спір на розсуд суду, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив суд, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. По сусідству з ним в будинку 46 проживає ОСОБА_1, з яким до 2016 року, приблизно 8-10 років спільно проживав дядько ОСОБА_3, з яким вони були повязані спільним побутом.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила суд, що з 1972 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. З того ж року знає ОСОБА_1 та його дядька ОСОБА_3, який до 2005 року проживав у своєму будинку, що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Грядкувата, 44. Коли ОСОБА_3 почав хворіти його племінник ОСОБА_1 забрав його до себе. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю і були пов'язані спільним побутом.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №684407, ОСОБА_3 помер 10.04.2016р., про що 11.04.2016р. складений відповідний актовий запис №514 (а.с.6).
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
ПН Криворізького МНО ОСОБА_7 листом від 08.02.2018р. вих №90/01-16 повідомила, що свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, станом на 07.02.2018р. нею не видавалося (а.с.130).
Тобто після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звертався лише ОСОБА_1, якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок, після померлого 10 квітня 2016 року ОСОБА_3, у звязку з відсутністю факту родинних відносин.
За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.
У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 з жовтня 2005 року спільно проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки.
Тобто позивач більше ніж як пять років до часу відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, а отже він відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом.
В копії реєстраційного посвідчення від 24.01.1967 р. вказано, що домоволодіння №58 по вулиці Шевченко в місті Терни зареєстровано за ОСОБА_3 на праві особистою власності. В подальшому було перейменовано Шевченко 58 на Чайбалсана 44, а потім перейменовано з Чайбалсан 44 на Кірюхіна 44 (а.с.10).
Відповідно до додатку № 4 розпорядження голови Дніпропетровської обласної адміністрації від 19.05.2016р. № Р-223/0/3-16 про перейменування топонімів у населених пунктах вул. Кирюхіна перейменовано на Грядкувата.
Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів № 412/1 від 10.09.97р. №106 від 11.03.98р. передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0921 гектарів в межах земельної ділянки вул. Кірюхіна 44 (а.с.11-12).
В копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №44 по вул. Грядкуватій у м. Кривому Розі вказано, що до його складу входить житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею 52,8 м.кв, житловою 31,8 м.кв. та огорожа
У домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_4, в Тернівському районі м. Кривого Рогу вказано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, був зареєстрований у вказаному будинку, знятий з реєстрації 15.04.2016 р. у звязку зі смерті (а.с.16-17).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищевказане належне йому майно.
З огляду на відсутність інших спадкоємців та ураховуючи, що позивач протягом пяти років фактично проживав з спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю, суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, як спадкоємцем четвертої черги за законом.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Водночас, в оформленні права на спадщину на спірний будинок та видачі відповідного свідоцтва позивачу нотаріусом фактично було відмовлено у звязку з відсутністю факту родинних відносин.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).
Оскільки вкладником (спадкодавцем) було зроблено відповідне розпорядження банку, в задоволенні позову в частині визнання права власності на вкладах у банках, по яким зроблено відповідне розпорядження, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до виконкому Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на домоволодіння та грошові внески, у звязку з прийняттям спадщини задовольнити частково.
В задоволені іншої частин позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Розяснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто субєктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2018 року.
Суддя: