РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Богунський районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком № 40 вул. Тараса Бульби-Боровця м. Житомир з боку ОСОБА_4, шляхом виселення із зазначеного житлового будинку, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про переведення прав покупця, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком № 40 вул. Тараса Бульби-Боровця м. Житомир з боку ОСОБА_4, шляхом виселення із зазначеного житлового будинку. В обгрунтування заявлених вимог вказала, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.02.1997 р., шлюб між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. Згідно з інформаційною довідкою від 04.10.2016 р., ОСОБА_4 являється власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору-купівлі продажу від 10.06.2002 р., ОСОБА_3 було придбано майновий комплекс у складі нерухомого майна, яке складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. М.Рибалка,40 (нині вул. Тараса Бульби-Боровця,40).

Згідно з витягом з кримінального провадження №0006423 від 10.10.2016 р., 10.10.2016 р. близько 11.00 год. колишнім чоловіком ОСОБА_4ГІ. було спричинено тілесні ушкодження за адресою: м. Житомир, вул. М.Рибалка,40 (нині вул. Тараса Бульби-Боровця,40). Позвачка звератє увагу, що за результатами її звернень до правоохоронних органів про вчинення кримінальних правопорушень зі сторони ОСОБА_4, зазначено три факти внесення відомостей до ЄРДР.

Позивачка наголошує, що відповідач по справі ОСОБА_4 самовільно захопив вказане майно, власником якого вона являється, змінив замки у вхідних дверях та при її спробі зайти до приміщення як житлового так і не житлового здійснює правопорушення, а саме завдає тілесних ушкоджень.

Просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: м. Житомир, вул. М.Рибалка,40 (нині вул. Тараса Бульби-Боровця,40) з боку ОСОБА_4, 03.06.1970 р. н. шляхом виселення його із зазначеного житлового будинку.

04.05.2017 р. ОСОБА_4 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про переведення прав покупця а саме просить перевести права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу від 10.06.2002 р. майнового комплексу, що складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходиться за адресою: м. Житомир вул. Тараса Бульби-Боровця буд. 40 (вул. Маршала Рибалка, 40) в м. Житомирі з ОСОБА_3 на ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив факт знайомства з подряжжям ОСОБА_4. Вказав, що майновий комплекс у складі нерухомого манна, яке складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходиться за адресою: Україна, м Житомир, вул Маршала Рибалка,40, зі слів ОСОБА_4 належав ОСОБА_3 але фактично керівництво та бухгалтерську документацію, розрахунки з клієнтами вів ОСОБА_4 Про факти конфліктів між подружжям нічого пояснити не міг так як вважав це їх сімейними справами. (а. с. 106-107).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що його мати ОСОБА_3 (ОСОБА_6) придбала будинок за адресою м. Житомир, вул. Маршала Рибалка.40 не перебуваючи у шлюбі з батьком. Його батько, ОСОБА_4 його та його брата постійно бив. Бив та сварився з матір'ю. Усі договори по їхньому підприєству, на скільки він знає, оформлювала його мати. (а. с. 129-130)

Судом встановлено.

Згідно паспорта України ОСОБА_3, 07.08.1963 р. н. зареєстрована за адресою: м Житомир, вул. Маршала Рибалка, 40 з 17.11.2004 р. (а. с. 56)

Згідно Свідоцтва про зміну імені від 24 березня 2017 р. ОСОБА_3, 07.08.1963 р. н. змінила прізвище на «Суходольська» (а. с. 79, 81).

Згідно паспорта України ОСОБА_4, 03.06.1970 р. н. зареєстрований за адресою: м Житомир, вул. Маршала Рибалка, 40 з 26.11.2010 р. (а. с. 57)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.02.1997 р., шлюб між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. (а. с. 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2002 р. ВАТ «Пересувна механізована колона №5», яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка.40, в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_7, який діє на підставі ухвали арбітражного суду Житомирської області від 13.04.2000 р., з одного боку, та громадянка України, ОСОБА_3, що проживає в м Житомирі, вул Михайлівська. 11, кв. 24. другого боку, уклали договір про наступне. Продавець зобов'язується передати у власність покупця майновий комплекс у складі нерухомого манна, яке складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходиться за адресою: Україна, м Житомир, вул Маршала Рибалка,40 та розміщений на земельній ділянці розміром 0.8370 га., а покупець зобов'язується прийняти об'єкт продажу і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. (а. с. 54-55).

Щодо посилання позивачки на протиправні дії ОСОБА_4 проти неї, ОСОБА_3 судом зроблено відповідний аналіз звернень ОСОБА_3 до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області зареєстрованих в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Житомирського відділу поліції.

Згідно інформації від 17.10.2016 р. від Житомирського ВП протягом 2014 р. ОСОБА_3 до Житомирського ВП зверталася три рази: 12.06.2014 р., 04.07.2014 р., 28.08.2014 р. Відомості за цими зверненями внесені до ЄРДР № 0003535 та 0003010. На підставі постанови від 14 липня 2017 р. кримінальні провадження закриті. (а. с. 82-83).

Протягом 2016 р. позивачка звертала до Житомирського відділу поліції чотири рази: 03.06.2016 р., 04.06.2016 р., 03.07.2016 р. За результатам перевірок проведено перевірку в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян» та складено відповідні висновки. Результати розгляду звернень суду не надані.

Щодо четвертого звернення судом встановлено, що згідно з витягом з кримінального провадження № 0006423 від 10.10.2016 р., 10.10.2016 р. близько 11.00 год. громадянці ОСОБА_3 колишнім чоловіком ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження за адресою: м. Житомир, вул. М.Рибалка,40 (нині вул. Тараса Бульби-Боровця,40). За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. Результатів досудового розслідування суду не повідомлено. (а. с. 11, 12)

Диспозиція ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.33,34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосування положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого.

Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. І ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 р. із змінами, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Виходячи з аналізу змісту наведеної норми стаття 116 ЖК України вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення: систематичне руйнування чи псування жилого приміщення; використання його не за призначенням; систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку.

Суд критично відноситься до позивних вимог ОСОБА_3 в частині посилання на протиправні дії щодо неї з боку відповідача, минулого чоловіка, ОСОБА_4 і вважає, що сам факт неодноразових звернень позивачки ОСОБА_3 до Житомирського ВП не свідчить про протиправні дії ОСОБА_4 проти неї так як суду не було доведено іншого.

Крім того судом було встановлено наступне.

За договором купівлі - продажу від 10.06.2002 р. було придбано майновий комплекс у складі нерухомого майна, який складається з виробничої будівлі з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходяться за адресою: м.Житомир вул. Маршала Рибалка 40, (на даний час нова адреса м.Житомир вул. Тараса Бульби-Боровця, 40).

Вартість даного обєкта нерухомості згідно висновку експерта від 22.02.2002 р. на час придбання становила 85336,00 грн. В той же час, купівля продажу відбулась за ціною 102403,20 грн. з врахуванням ПДВ. (а. с. 62-64).

Судом з належних та допустимих доказів встановлено, що на час вищевказаних обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,а також їх спільні діти , проживали разом, сторони по справі мали статуси приватних підприємців, а також той факт, що ОСОБА_4 був засновником та керівником обєднання підприємців «Консорціум 100 ФАРБ».

У 2002 році Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4 після попередніх домовленостей із ліквідатором ВАТ ПМК-5 ОСОБА_7, придбав майновий комплекс, що складається з нерухомого майна, а саме: виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту по вул. Маршала Рибалка, 40 в м. Житомирі. (а. с. 54-55).

Судом встановлено, що оплата за майновий комплекс по вул. Маршала Рибалка, 40 в м. Житомирі була здійснена з розрахункового рахунку № 182 в ЖФ КБ «Західінкомбанк» фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 платіжними дорученнями № 113 від 04 липня 2002 р. на суму 16 201,60 грн., № 114 від 05 липня 2002 року на суму 35000,00 грн., № 135 від 05 серпня 2002 року на суму 16201,60 грн., № 136 від 06 серпня 2002 року на суму 35000,00 грн. (а. с. 61).

Судом встановлено той факт, що саме ОСОБА_4 на той момент розпоряджався розрахунковим рахунком №182 в ЖФ КБ «Західінкомбанк», оформленим на імя фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого доручення. Також позивачем за зустрічним позовом було доведено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_8, як і багато інших фізичних осіб-підприємців, входив до складу обєднання підприємців «Консорціум 100 ФАРБ», яке очолював ОСОБА_4 Зокрема, цей факт був встановлений у рішенні Богунського районного суду від 11 жовтня 2005 року в справі № 2-2789/05 р. (суддя Шелепа А.А.), що для даної справи є преюдиційним фактом.

Суд, при вирішенні справи по суті враховує, що позивачкою у 2007 р. була оформлена довіреність на ОСОБА_4 згідно якої він визнавався реальним власником даного цілісного майнового комплексу, так як довіреність упоноважувала ОСОБА_4 щодо розпорядження даним майном без обмеження повноважень та стосовно всього спектру юридично значимих дій.

З метою обєктивного розгляду справи суд бере до уваги заяву ОСОБА_3 від 19.06.2014 р., завірену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 зі змісту якого свідчить, що вона, ОСОБА_3 відміняє довіреність, видану нею на імя ОСОБА_4 на представництво її інтересів, повязаних з ї підприємнцькою діяльністю, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 31.01.2007 р. за реєстром № 744. Разом з тим, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 суду, з цього приводу пояснив, що про існування вказаної заяви він не знав так як йому ніяким чином про це не було повідомлено. Більше того він і на час слухання справи продовжує вести господарчу діяльність по їхньому з позивачкою підприємству. (а. с. 87).

Судом також було встановлено, що безпосередньо ОСОБА_3 не сплачувала жодних коштів за спірним договором купівлі продажу.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею ст. 328 ЦК України презюмується, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Договір купівлі продажу майна є відплатним договором, а тому за даним договором покупець отримує матеріальні цінності взамін на передані ним гроші.

Суд вважає за можливе застосування до правовідносин, що виникли між сторонами ст. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже правомірною є вимога особи яка фактично сплатила кошти за майно щодо наданні їй статусу покупця цього майна, за яке такі кошти були сплачені.

Натомість згідно загального принципу змагальності сторін в цивільному судочинстві, інша сторона (відповідач за зустрічним позовом) повинна також довести факт виконання обовязків покупця за даним договором в частині виконання нею зобовязання сплати вартості спірного майна.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що майновий комплекс, що складається з нерухомого майна, а саме: виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту по вул. Маршала Рибалка, 40 (ОСОБА_10, 40) в м. Житомирі був придбаний подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Реєстрація майна на будь-кого з подружжя не позбавляє іншого члена подружжя його права на частку у сумісно нажитому майні, але таке питання на розгляд суду не виносилось… В той же час суд доходить до висновку про те, що ці обставини не позбавляють ОСОБА_3 звернутись із позовом до суду про розподіл сумісно нажитого майна.

З урахуванням викладенного суд, керуючись принципами законності, обєктивності та справедливості вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком № 40 вул. Тараса Бульби-Боровця м. Житомир з боку ОСОБА_4, шляхом виселення із зазначеного житлового будинку, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу від 10.06.2002 р. майнового комплексу за адресою: м. Житомир вул. Тараса Бульби-Боровця буд. 40, задовольнити.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 383, 386 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. 81, 259, 263, 265, 280, 288 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком № 40 вул. Тараса Бульби-Боровця м. Житомир з боку ОСОБА_4, шляхом виселення із зазначеного житлового будинку, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу від 10.06.2002 р. майнового комплексу за адресою: м. Житомир вул. Тараса Бульби-Боровця буд. 40, задовольнити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомир І.Г. Перекупка