Справа № 450/2962/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2147/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника заінтересованої особи (стягувача, позивача) ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Даниліва Є.О. від 11 червня 2018 року у справі за скаргою боржника (відповідача) ОСОБА_4, заінтересовані особи: стягувач (позивач) ОСОБА_2, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентин Олександрович про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича по виконавчому провадженню № 54906857 щодо вчинення виконавчих дій та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2018 року у задоволенні скарги боржника (відповідача) ОСОБА_4 в межах ВП № 54906857 на неправомірні дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича та зобов'язання до вчинення дій, - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у виконавчому провадженню № 54906857 щодо вчинення виконавчих дій по зверненню стягнення на заставне майно всупереч ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у виконавчому провадженню № 54906857 в установленому законом порядку, звернутись до відповідного суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на 5 (п'ять) земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_4, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада та мають кадастрові номери: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, і лише після цього, за наявності законних підстав, звертати стягнення на заставлене майно, а саме: житловий будинок загальною площею 1126,4 кв.м та земельну ділянку, що розміщена під ним загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Вважає ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 02.01.2018 року нею до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ була подана відповідь на вимогу державного виконавця, в якій вона зазначила про все нерухоме майно, на яке в першу чергу можна звернути стягнення, щодо іншого нерухомого майна, а саме будинку та земельної ділянки, що знаходиться під ним та розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вказує, що повідомила, що по цьому нерухомому майну існує цілий ряд незавершених судових спорів та звернення стягнення на нього є передчасним та неправомірним. Вказує на те, що станом на сьогодні у власності ОСОБА_4 перебувають п'ять земельних ділянок, що розташовані в Обухівському районі Київської області, які не перереєстровані на боржника, однак, за рахунок яких в першу чергу можна звертати стягнення та частково виконувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області. Крім цього, зазначає, що 31.07.2013 року між нею та ОСОБА_6 з метою виконання зобов'язань за договором позики від 31.07.2013 року щодо повернення до 31.07.2017 року 100000 грн. було укладено договір іпотеки. Згідно п.1.1. Договору іпотеки Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка знаходиться за цією ж адресою, загальною площею 0,1 га. Враховуючи прийняття 06.10.2016 року рішення Солом'янським районним судом м. Києва у справі №760/13996/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ТОВ «Корнберг», ОСОБА_7 та ін.. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення у попереднє становище, будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 повернуто у власність ОСОБА_4 Відтак, незважаючи на відсутність запису у Державному реєстрі іпотек про наявність іпотеки, Договір іпотеки від 31.07.2013 року є чинним та іпотеко держателем нерухомого майна, а саме: будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 Більше того, в Державному реєстрі іпотек, наявний запис про іпотеку від 28.04.2015 року де ще одним іпотеко держателем вказаного житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_8, а Іпотекодавець є ОСОБА_7 Вказує на те, що незважаючи на наявність двох Іпотекодержателів державний виконавець за відсутності умов передбачених в ч.1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» протиправно намагається звернути стягнення на заставне майно, без будь-якої письмової згоди заставодержателів.

В судове засідання окрім представника заінтересованої особи (стягувача, позивача) ОСОБА_2, решта учасників (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі учасники справи повідомлялись про час та місце її розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах доводів скарги, апеляційної скарги, а також пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч. 1-4 ст. 50, ч.1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» та відмовляючи в задоволенні скарги, - виходив з того, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, ухвалено позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково; стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 (п'ятсот тридцять сім тисяч сімсот ) доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 279 014,74 доларів США (двісті сімдесят дев'ять тисяч 14 доларів США 74 центи); 3% річних в розмірі 18 997,00 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім ) Доларів США, в гривневому еквіваленті по курсу Національного Банку України, станом на час виконання рішення суду; стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) понесені судові витрати по сплаті судового збору, в тому числі за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 3889,07 грн. ( три тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 07 коп.); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року ухвалено: рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року змінити, зменшивши суму боргу, що підлягає до стягнення, а відтак частину другу резолютивної частини викласти в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700 (п'ятсот тридцять сім тисяч сімсот) доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 277 836, 22 доларів США (двісті сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять шість доларів 22 центи); 3% річних за період з 01 червня 2014 року по 10 березня 2015 року в розмірі 18 969,60 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять доларів США 60 центів)». В решті рішення суду залишити без змін. Позивачем із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог заявлено такі вимоги: стягнути в його користь із відповідача ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 12 311 741,10 грн., проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 6 388 613,06 грн., індекс інфляції в розмірі 3 889 673,76 грн., 3% річних в розмірі 434 975,16 грн. та судові витрати по справі. Згідно Постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 13.10. 2017 року відкрито виконавче провадження № 54906857 на виконання зазначеного вище рішення суду. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 13.10. 2017 року в межах ВП № 54906857 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_4 в межах в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця витрат виконавчого провадження, штрафів 917 956,4 дол. США та 4 277,97 грн. Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 12.01. 2017 р. у справі № 372/1517/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Збирит Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та повернення сторін у попереднє становище, крім іншого, ухвалено позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2015 р., площею 0,2010 га, розташованої за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, кадастровий номер: НОМЕР_7, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Збирит О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1228. Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.04.2017р. у справі №372/1514/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_11, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Збирит Олена Вікторівна про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок та повернення сторін у попереднє становище ухвалено позовні вимоги ОСОБА_12 задоволити частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2015р., загальною площею 0,2007 га., яка розташована в Київській області, Обухівський район на території Старобезрадичівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_3 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №1230; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2015р., загальною площею 0,2007 га., яка розташована в Київській області, Обухівський район на території Старобезрадичівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_4 укладений між ОСОБА_4 ЛюсеюПетрівною та ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №1231; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2015 р., загальною площею 0,2007 га., яка розташована в Київській області, Обухівський район на території Старобезрадичівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_5 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №1232; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2015р., загальною площею 0,2007 га., яка розташована в Київській області, Обухівський район на території Старобезрадичівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_6 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №1233. Згідно Інформаційної довідки № 119838987 від 05.04. 2018 року, № 119838302 від 05.04. 2018 року, 119837592 від 05.04. 2018 року, № 119836738 від 05.04. 2018 року, № 119835730 від 05.04.2018 року вбачається, що право власності на 5 (п'ять) земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_4 та розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада та мають кадастрові номери: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, зареєстроване на ім'я ОСОБА_11. Із Інформаційної довідки № 109889404 від 04.01. 2018 року слідує, що у власності ОСОБА_4 перебуває житловий будинок загальною площею 1126,4 кв.м та земельну ділянку, що розміщена під ним загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Зазначене майно обтяжене іпотекою (Договір іпотеки, 315, виданий 28.04.2015 року, іпотекодержатель ОСОБА_8). Сторони виконавчого провадження не заперечується той факт, що у боржника відсутні достатні кошти чи рухоме майно для погашення боргу по ВП 54906857. Не заперечується і наявність підстав для звернення стягнення на нерухоме майно боржника. Покликання скаржника на ту обставину, що діями державного виконавця порушуються права іпотекодержателів не є обґрунтованим, оскільки не стосується прав ОСОБА_4 Обов'язкової черговості звернення стягнення на майно боржника, про яку вказує ОСОБА_4 законом не встановлено. Із матеріалів ВП 54906857 слідує, що на теперішній час оцінки нерухомого майна, що належить боржникові, в тому числі земельних ділянок про які вказано вище, не проведено їхня дійсна вартість не встановлена, як і не встановлена теперішня вартість житловому будинку загальною площею 1126,4 кв.м та земельної ділянки, що розміщена під ним загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Таким чином, на теперішній час немає підстав вважати, що має місце невиконання вимог ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», а також існує порушення прав боржника ОСОБА_4 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентином Олександровичем у ВП 54906857. З огляду на встановлені судом обставини не підлягає задоволенню скарга боржника (відповідача) ОСОБА_4 в межах ВП № 54906857 на неправомірні дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентина Олександровича та зобов'язання до вчинення дій.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду - немає.

ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у виконавчому провадженню № 54906857 щодо вчинення виконавчих дій по зверненню стягнення на заставне майно всупереч ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у виконавчому провадженню № 54906857 в установленому законом порядку, звернутись до відповідного суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на 5 (п'ять) земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_4, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада та мають кадастрові номери: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, і після цього лише, за наявності законних підстав, звертати стягнення на заставлене майно, а саме: житловий будинок загальною площею 1126,4 кв.м та земельну ділянку, що розміщена під ним загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування скарги зазначає, що їйналежать на 5 (п'ять) земельних ділянок, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада та мають кадастрові номери: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. Право власності на вказані земельні ділянки, за позивачем не зареєстровано, оскільки таке набуто за рішенням суду шляхом застосування реституції. Проте, державний виконавець вживає заходів, що звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 1126,4 кв.м та земельну ділянку, що розміщена під ним загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Скаржник неодноразово зверталася із заявами про вжиття державним виконавцем заходів щодо звернення до суду, в порядку ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», із заявою для вирішення питання щодо звернення стягнення на вказані земельні ділянки, в рахунок погашення боргу. Проте, державний виконавець з цього приводу жодних дій не вчиняв. 31.07.2013 року між скаржником та ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 31.07.2013 року щодо повернення до 31.07.2017р. 100000 грн., було укладено договір іпотеки. Згідно з п.1.1 Договору іпотеки Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_8, загальною площею 0,1 га. Враховуючи прийняття 06.10.2016 р. рішення Солом'янським районним судом м. Києва у справі №760/13996/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ТОВ «Кронберг», ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова - Кручина Т.П, ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище, будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, повернуто у власність ОСОБА_4. Відтак, незважаючи на відсутність запису в Державному реєстрі іпотек про наявність іпотеки, договір іпотеки від 31.07.2013 року є чинним та іпотекодержателем і заставолержателем нерухомого майна, а саме: будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6. В Державному реєстрі іпотек, наявний запис про іпотеку номер: 9516006 та 9514663 від 28.04.2015р. де ще одним іпотекодержателем житлового будинку та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_8, а Іпотекодавець є ОСОБА_7. Незважаючи на наявність двох Іпотекодержателів (заставодержателів) державний виконавець за відсутності умов передбачених в ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» протиправно намагається звернути стягнення на заставне майно, без будь-якої письмової згоди заставодержателів. Також, скаржник зазначає, що вся поштова кореспонденція щодо виконавчого провадження надсилалась за адресою: АДРЕСА_2 та отримується там не відомо ким. Проте заявник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3. Більш того, постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем на мою адресу взагалі не надсилалась.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Також, згідно ст. 51 цього ж Закону:

1. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

2. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

3. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

4. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

5. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

6. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

7. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Як вбачається із матеріалів справи та копій матеріалів виконавчого провадження №54906857 з виконання виконавчого лита №450/2962/14-ц, виданого Пустомитівським районним судом, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. розпочато вчинення дій спрямованих на звернення стягнення в порядку виконання судового рішення про стягнення коштів з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_2 на нерухоме майно, належне на час розгляду справи у суді першої інстанції боржнику, а саме будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1

Що стосується доводів боржника, заявниці по справі, з приводу неправомірності дій державного виконавця зважаючи на те, що ним першочергово не вирішено питання про звернення стягнення на належні боржнику інші п'ять земельних ділянок, які розташовані у Обухівському районі Київської області, то такі слід вважати безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Так, Закон України «Про виконавче провадження» не містить певних вимог щодо черговості реалізації належного боржнику нерухомого майна за винятком вказаних вище, а саме щодо реалізації в останню чергу майна в якому фактично проживає боржник. Крім цього, жодних доказів про те, що заявниця фактично проживає у згаданому вище будинку щодо якого державним виконавцем вживаються дії щодо звернення стягнення нею не представлено та навіть будь-який доводів з цього приводу не наведено. Також, земельні ділянки, про необхідність звернення стягнення на які вказує заявниця, не зареєстровані за нею у встановленому законом порядку.

Крім цього, щодо доводів про обтяження спірних об'єктів нерухомості (будинку та земельної ділянки) двома договорами іпотеки, то такі теж не слід вважати обґрунтованими, оскільки дані про один із договорів відсутні у державному реєстрі іпотек, що свідчить про його нікчемність (договір іпотеки від 31.07.2013 року іпотекодержатель ОСОБА_6, іпотекодавець ОСОБА_4). Другий же договір втратив свою чинність у зв'язку із скасуванням права власності іпотекодавця за таким за рішенням суду (договір іпотеки від 28.04.2015 року іпотекодержатель ОСОБА_8, іпотекодавець ОСОБА_7).

Щодо накладеного арешту на спірні об'єкти нерухомості в процесі кримінального провадження № 465/1155/16-к (обтяжувач Франківський відділ поліції м.Львова ГУ Національної поліції у Львівській області), то накладення такого арешту не вказує на неправомірність дій державного виконавця, оскільки ним, в процесі звернення стягнення на нерухоме майно, можуть вживатися дії щодо скасування такого та вказане жодним чином не впливає на інтереси та права заявника як учасника виконавчого провадження.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та такими, що не вказують на необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду.

Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра