Справа №636/1085/15-ц
Провадження № 6/636/176/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Шилової І.В., представника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом №636/1085/15-ц, виданим Чугуївським міським судом Харківської області 11.10.2015.

Дані вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №54791961, до складу якого входять ВП №54799752 та ВП №54789886 з виконання виконавчого листа №636/1085/15-ц, виданого 11.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором №0 від 18.05.2007 у розмірі 55 641,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 становить 1 381 060,63 грн., яка складається з наступного: 49 225,26 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 1 221 803,34 грн. - кредитна заборгованість; 6 416,32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 становить 159 257,28 грн. - заборгованість по процентам, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 23 317,52 грн., яка складається з наступного: 8 478,99 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14 838,53 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та судового збору у сумі 3 654,00 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконане, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно.

Представник МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області ОСОБА_1 підтримала подання, просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Під час розгляду подання судом встановлено, що в МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області відкриті виконавчі провадження ВП №54799752 та ВП №54789886 з виконання виконавчих листів №636/1085/15-ц, виданих Чугуївським міським судом Харківської області 11.10.2015, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.05.2007 у розмірі 55 641,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 становить 1 381 060,63 грн., яка складається з наступного: 49 225,26 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 1 221 803,34 грн. - кредитна заборгованість; 6 416,32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 становить 159 257,28 грн. - заборгованість по процентам, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 23 317,52 грн., яка складається з наступного: 8 478,99 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14 838,53 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та судового збору у сумі 3 654,00 грн. (а.с. 186-189).

Однак, рішення суду боржником добровільно не виконане.

В ході проведення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням, державним виконавцем були проведені виконавчі дії, направлені на виявлення майна боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», асаме: надісланий запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», використано пошукову систему МРЕВ 2000 (а.с. 191-192, 194, 197-198).

Постановою державного виконавця від 27.09.2018 на все майно боржника накладено арешт (а.с. 193).

18.10.2017 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 195). Проте дана постанова залишилась невиконаною у звязку з розірванням ОСОБА_2 трудового договору з підприємством (а.с. 196).

На адресу боржника державним виконавцем направлявся виклик з зобовязанням зявитись до відділу з поясненнями за фактом невиконання вимог виконавчого документа (а.с. 190).

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Умовами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово обмежено право громадянина України на виїзд з України, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Тобто, лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання державним виконавцем не додано жодного документу, який би вказував на факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. В матеріалах справи відсутні відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Тобто, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

До подання державним виконавцем на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду додані лише копії виконавчих листів, копії постанов про відкриття виконавчого провадження, копія виклику державного виконавця, копія постанови про арешт майна боржника та Довідки про наявність права власності та отримувані доходи.

Матеріали, надані суду разом із поданням, не містять доказів надсилання боржнику постанов про відкриття виконавчого провадження, виклику та інших документів за виконавчим провадженням з повідомленням про їх вручення.

З огляду на матеріали справи, не можливо зробити висновок щодо повноти вчинення виконавчих дій, натомість вбачається відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань.

В матеріалах справи не містяться беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки щодо невиконання боржником зобовязання через виїзд до іншої країни, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів третьої особи без вжиття таких заходів обмеження боржника у праві виїзду за межі України не містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене можна зробити висновок про необґрунтованість подання ДВС через недоведеність обставин, на які посилається заявник. Тобто, останній не обґрунтував необхідність вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду відповідно до встановленого законодавством порядку, не вказав в чому полягає очевидна небезпека залишення країни боржником та ухилення останнього від виконання обовязків покладених на нього судовим рішенням.

На підставі викладеного, враховуючи те, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, суд приходить до висновку, що подання про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя О.П. Дьоміна