АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4193/18 Справа № 174/51/17 Головуючий у 1 й інстанції - Борцова А. А. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на частку квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на частку квартири вказуючи, що їй належить право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке вона набула в порядку спадкування. Відповідачці ОСОБА_2 також належить право власності на 1/2 частку цієї ж квартири, яка набута нею в порядку спадкування. Квартира розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з двох жилих кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,8 кв.м., 2-а кімната 17,5 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 7,3 кв.м., вбудованої шафи 1,4+0,4 кв.м. та обладнана балконом 1,0 кв.м. На даний час в спірній квартирі ніхто не зареєстрований. На протязі тривалого часу між нею та відповідачкою існують неприязні відносини, що заважає їй користуватися спірною квартирою, намагалася вселитися у спірне житло, однак відповідачка змінила замки на вхідних дверях, надати комплект ключів категорично відмовляється. Також позивач вважає за можливе встановити порядок користування спірною квартирою, так як спільне користування спірною квартирою, при наявності між ними неприязнених стосунків не можливе, тому вважає за можливе надати їй у користування жилу кімнату житловою площею 17,5 кв.м., відповідачці надати в користування жилу кімнату житловою площею 11,8 кв.м., кухню, коридор, балкон, ванну кімнату, вбиральню, 2 вбудовані шафи залишити у їхньому з відповідачкою спільному користуванні. Необхідність надання їй в користування жилої кімнати площею 17.5 кв.м. обумовлена тим, що вона страждає на захворювання - бронхіальна астма, внаслідок чого їй необхідний доступ до свіжого повітря, а вихід на балкон здійснюється саме з цієї кімнати. Просила усунути перешкоди в здійсненні нею права на 1/2 частку спільної часткової приватної власності на квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення її в дану квартиру, зобов'язання відповідачки ОСОБА_2 надати їй комплект ключів від замку на вхідних дверях в дану квартиру, не чинити їй перешкод у вселенні та користуванні даним житлом, визначити порядок користування даною квартирою, закріпивши за нею право користування жилою кімнатою житловою площею 17,5 кв.м., а за відповідачкою ОСОБА_2 - право користування жилою кімнатою житловою площею 11,8 кв.м., кухню, коридор, балкон, ванну кімнату, вбиральню, 2 вбудовані шафи - залишити у спільному користуванні.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Усунено перешкоди в здійсненні ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с.Боровківка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) її права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом вселення її в дану квартиру та зобов'язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: 51700, АДРЕСА_4) надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей вказаної квартири та не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом.

В решті заявлених вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640 грн. 00 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що факт належності на праві власності позивачці ОСОБА_3 ? частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1, підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2016 року (а.с. 8) та випискою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10)

Згідно копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у приватної власності ОСОБА_4 АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, квартира розташована на 1 поверсі, складається з 2-х кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,8 кв.м., 2-а кімната 17,5 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 7,3 кв.м., вбудованої шафи 1,4+0,4 кв.м. та обладнана балконом 1,0 кв.м., загальна площа квартири 50,3 кв.м. (а.с. 13-14)

Факт перебування позивачки ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_4 підтверджено копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, згідно якого шлюб між ним зареєстровано 10.02.2007 року (а.с. 12)

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4. (а.с. 11)

Згідно довідки № 13 від 03.01.2018 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою АДРЕСА_1 станом на 03.01.2017 року зареєстрованих осіб не має. (а.с. 16).

Посилання апеляційної скарги, що відповідачка не чинить позивачці будь яких перешкод у користуванні часткою квартири, колегія суддів не може взяти до уваги.

Факт здійснення позивачці ОСОБА_3 перешкод у користуванні спірною квартирою відповідачкою ОСОБА_2 встановлено рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року у справі № 174/7/17, п/с № 2/174/98/2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, яке набрало законної сили 27.09.2017 року, згідно якого в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частка, успадкованої після смерті ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, в якій проживає дочка ОСОБА_2 із своєю сім'єю, а ОСОБА_3 взагалі доступу до цієї квартири не має, так як їй не дали ключі від вхідних дверей. (а.с. 63-65)

Вказані обставини, відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частинами 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві власності по 1/2 частки квартири, які вони успадкували після смерті ОСОБА_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в м.Вільногірську Дніпропетровської області. Позивачка ОСОБА_3 можливості користуватися своєю власністю не має, оскільки у даній квартирі проживає дочка співвласника квартири - ОСОБА_2, яка є членом сім»ї позивача, ключів від вхідних дверей цієї квартири ОСОБА_3 не надали, що встановлено рішенням Вільногірського міського суду від 19.05.2017 року, і вказані обставини свідчать про те, що відповідачка перешкоджає позивачу у вільному володінні та користуванні вказаним житловим приміщенням, а власник житла має право на вільний доступ до нього і реалізація такого права не може ставитись у залежність від волі інших осіб.

З врахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач перешкоджає позивачу у вільному володінні та користуванні житловим приміщенням, співвласником якого вона являється, чим порушуються права та законні інтереси позивачки на вільне володіння власністю, тому її права як співвласника житла підлягають захисту шляхом її вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідачки ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом.

Доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко