Справа № 359/4692/18 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3936/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 4 19.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та про його поділ, -

встановила:

Бориспільським міськрайонним судом Київської області розглядається вищезазначений позов.

Позивачем ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що предметом спору у вищезазначеній справі являється об'єкт незавершеного будівництва: житловий будинок, що розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_2 намагається відчужити житловий будинок разом з земельною ділянкою, зокрема розмістив оголошення про продаж нерухомого майна в мережі Інтернет.

У зв'язку з тим, що незавершений будівництвом житловий будинок розташований на вказаній земельній ділянці, та у разі її відчуження позивач може бути взагалі позбавлена права власності на свою частку у спільній сумісній власності.

Таким чином, дії ОСОБА_2 є неправомірними, недобросовісними та такими, що суперечать інтересам позивача як співвласника майна, а також спрямовані на умисне виведення майна, що було придбано в період шлюбу, із загальної маси спільного сумісного майна подружжя

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права.

Просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 24 квітня 2012 року відповідно до договору дарування ОСОБА_2 прийняв у власність дарунок - житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

Вказана земельна ділянка була набута у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Бориспілької міської ради про передачі безоплатно у власність земельної ділянки (№2529-29-VI від 02 жовтня 2012 року).

Тобто, земельна ділянка на яку внаслідок задоволення заяви про забезпечення позову накладено арешт, є власністю ОСОБА_2 Вказана земельна ділянка не є предметом спору, та не охоплюється позовною заявою, а саме її вимогами. В позовній заяві позивач просить визнати право власності на сукупність будівельних матеріалів та конструкції.

Крім цього, позивач ОСОБА_3 чи то інші особи, вдались до фальсифікації доказів, щоб надати їх разом із заявою про забезпечення позову, та від імені ОСОБА_2 створили на сайті www.olx.ua об'яву про продаж будинку.

Вказаний факт підтверджується наступним:

У наданій роздруківці скріншоту з сайту об'яв вказано «ОСОБА_2 на OLX с мая 2018 г.», тоді як вказане спростовується тим, що згідно даних з особового кабінету користувача ОСОБА_2 на OLX з 2013 року.

Тобто, реєстрація на сайті відбулась спеціально для створення об'яви.

Вказаний факт доказує, що рішення суду ґрунтувалось на фальсифікованих доказах. Які штучно були створені позивачем по справі.

Крім того, земельна ділянка на яку накладено арешт не є предметом спору, а є приватною (особистою) власністю відповідача - ОСОБА_2

На зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала відзив, мотивуючи його тим, що однією з вимог позивача є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості автомобіля, який він відчужив ще під час шлюбу без згоди на те позивача.

Таким чином, накладення арешту на земельну ділянку відповідача дозволить в майбутньому виконати рішення суду як в частині визнання за позивачем права власності на об'єкт незавершеного будівництва: житловий будинок, що розташовується на цій земельній ділянці, так і в частині стягнення з відповідача грошових коштів.

Стосовно тверджень, що ОСОБА_2 ніякої об'яви не створював та не розміщав, він перебував за кордоном, а відтак рішення суду ґрунтувалось на фальсифікованих доказах, які були штучно створені позивачем по справі.

Зазначає, що перебування відповідача за кордоном в період розміщення об'яви жодним чином не спростовує того, що він не міг розмістити вказане оголошення в мережі інтернет.

Крім того, позивач уже відчужив автомобіль який являється спільною сумісною власністю сторін через мережу інтернет.

Таким чином, відповідач може вчинити аналогічні незаконні дії з продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою, до якого на даний час позивач доступу не має, оскільки ключі зберігаються у відповідача, крім цього, правовстановлюючі документи на земельну ділянку одноособово зберігаються у відповідача, оскільки він є її власником.

Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пред'явлено позов про визнання за нею права власності на частину об'єкту незавершеного будівництва, тому, накладення арешту на земельну ділянку, на якій розташований спірний об'єкт нерухомого майна є співмірним з заявленими позовними вимогами.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 цієї статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що в Інтернет мережі на веб-сайті www.olx.ua розміщено оголошення про продаж земельної ділянки площею 0,1 га разом з новим будинком в м. Бориспіль. Вказане оголошення розміщено користувачем ОСОБА_2

Вказана обставина свідчить про те, що відповідач має намір відчужити спірний об'єкт нерухомого майна. У такий спосіб він утруднить виконання рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі з'ясував фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, на думку колегії суддів не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2, тому ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді