Справа № 545/2303/18
Провадження № 2/545/1387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Потетій А.Г.,

при секретарі Кудря А.Р.

в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зняття арешту з майна ,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із позовом до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби головного, посилаючись на те, що під час оформлення купівлі продажу нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, останній дізнався у нотаріуса про те, що на все його майно накладений арешт.

Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивача було з'ясовано, що постановою відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області ВП № 16443730 від 22.12.2009 року було накладено арешт на все майно позивача.

Позивач 03.04.2018р звернувся з письмовою заявою до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про зняття арешту нерухомого майна у зв'язку із виконанням ним кредитних зобов'язань перед ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».

Листом за № 6301 від 20.04.2018 року Полтавський районний відділ державної виконавчої служби повідомив, що у відділі ДВС , згідно даних АСВП перебувало виконавче провадження № 30341022 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1020 від 23.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Київська Русь» боргу в розмірі 16630,66 грн.

14.12.2011р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

28.04.2012року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану ( п.2ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до акту знищення виконавчих проваджень термін зберігання яких закінчився, виконавче провадження N° 30341022 знищене.

Станом на 16.04.2018 року виконавчий лист стосовно ОСОБА_1 повторно не пред'являвся.

Тобто вказаним листом Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовив у знятті арешту на нерухоме майно та внесення відомостей у державний реєстр.

Відповідно до довідки № 1259/42 від 02.05.2018 року виданої ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ» заборгованість за кредитним договором № 1442-01-07- 2 від 28.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ», станом на 02.05.2018 року погашена в повному обсязі. Кредитні зобов'язання перед ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ» відсутні.

Позивач не може погодитись з таким рішенням Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та у зв'язку з чим, керуючись частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

Як зазначається вище у позові в провадженні Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 30341022 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1020 від 23.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Київська Русь» боргу в розмірі 16630,66 грн.

14.12.2011р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

28.04.2012року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану ( п.2ч.1ст.47 Зу «Про виконавче провадження» " (Закон, що діяв на момент винесення постанови).

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Так як постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена 24 квітня 2012 року, то строк повторного пред'явлення виконавчого документу відповідно закінчився 24 квітня 2013 року.

До закінчення вказаного строку стягувачем повторно не було пред'явлено виконавчий документ до виконання. Таким чином відповідач втратив право на стягнення заборгованості з позивача за виконавчим листом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, враховуючи те, що Закон зворотної дії у часі не має, то до даних відносин, що склалися на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу застосовуються положення Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний на момент винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи те, що позивач, який є стороною виконавчого провадження звернувся з клопотанням про зняття арешту з майна у період дії нової редакції Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідно на момент розгляду цього клопотання мають застосовуватися вже положення нового Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. З Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Наразі статус вище зазначеного виконавчого провадження значиться в реєстрі виконавчих провадження як "Завершене".

В судове засідання сторони не викликались, клопотань про обов'язковий виклик сторін не надходило.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, прохав позов задовольнити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення проти позову, та одночасно прохали розглянути без їх часті.

Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з'явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що під час оформлення в 2018 році купівлі продажу нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, останній дізнався у нотаріуса про те, що на все його майно накладений арешт.

Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивача було з'ясовано, що постановою відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області ВП № 16443730 від 22.12.2009 року було накладено арешт на все майно позивача.

Позивач 03.04.2018р звернувся з письмовою заявою до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про зняття арешту нерухомого майна у зв'язку із виконанням ним кредитних зобов'язань перед ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».

Листом за № 6301 від 20.04.2018 року Полтавський районний відділ державної виконавчої служби повідомив, що у відділі ДВС , згідно даних АСВП перебувало виконавче провадження № 30341022 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1020 від 23.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Київська Русь» боргу в розмірі 16630,66 грн.

14.12.2011р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

28.04.2012року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану ( п.2ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до акту знищення виконавчих проваджень термін зберігання яких закінчився, виконавче провадження N° 30341022 знищене.

Станом на 16.04.2018 року виконавчий лист стосовно ОСОБА_1 повторно не пред'являвся.

Тобто вказаним листом Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовив у знятті арешту на нерухоме майно та внесення відомостей у державний реєстр.

Відповідно до довідки № 1259/42 від 02.05.2018 року виданої ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ» заборгованість за кредитним договором № 1442-01-07- 2 від 28.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ», станом на 02.05.2018 року погашена в повному обсязі. Кредитні зобов'язання перед ПАТ «БАНК»КИЇВСЬКА РУСЬ» відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Так як постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена 24 квітня 2012 року, то строк повторного пред'явлення виконавчого документу відповідно закінчився 24 квітня 2013 року.

До закінчення вказаного строку стягувачем повторно не було пред'явлено виконавчий документ до виконання. Таким чином відповідач втратив право на стягнення заборгованості з позивача за виконавчим листом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, враховуючи те, що Закон зворотної дії у часі не має, то до даних відносин, що склалися на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу застосовуються положення Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний на момент винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи те, що позивач, який є стороною виконавчого провадження звернувся з клопотанням про зняття арешту з майна у період дії нової редакції Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідно на момент розгляду цього клопотання мають застосовуватися положення нового Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Наразі статус вищезазначеного виконавчого провадження значиться в реєстрі виконавчих провадження як "Завершене".

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п.3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.01.2-17р.) у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Однак в порушення зазначеної норми арешт не був знятий.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.01.2-17р.) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з п.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Згідно з п. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі викладеного суд вважає позові таким , що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.16, 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.19,40,59, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 що зареєстрований: АДРЕСА_1 код платника податків - НОМЕР_1 , що накладений Постановою Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 14.12.2011 року (виконавче провадження 30341022)

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення. В разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення віддруковане суддею власноручно та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій