Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-670/11

провадження № 61-31121св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції,

заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року у складі судді-доповідача Карпенко О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 11 жовтня 2012 року у справі № 2-0670/11, відповідно до умов якої ОСОБА_3 відмовляється на користь ОСОБА_4 від майнових прав на автомобіль CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, а ОСОБА_4 відмовляється на користь ОСОБА_3 від майнових прав на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та зобов'язується знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, у квітні 2017 року ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2017 року вказані в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані не поважними, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2014 року відмовлено з підстав пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не був присутній у судовому засіданні 23 червня 2014 року і йому не було направлено копії оскаржуваної ухвали.

Лише 24 квітня 2017 року він отримав ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2014 рокута в цей же день звернувся до суду з апеляційною скаргою і заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказує, що не уповноважував адвоката ОСОБА_6 на представництво його інтересів під час розгляду подання державного виконавця про визнання мирової угоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначила, що ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року є законною та обґрунтованою.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 2-670/11 передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року справу № 2-670/11 призначено до судового розгляду.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з таких підстав.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно з частиною другою статті 294 ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частини першої статті 73, частини третьої статті 294 ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин цього строку.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) якщо вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

На обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2014 року ОСОБА_4 зазначив, що строк пропущено, оскільки, копію зазначеного рішення він отримав 24 квітня 2017 року, в судовому засіданні особисто участі не брав, а копію оскаржуваної ухвали суд йому не надсилав.

Зазначав, що положення статті 44 ЦПК України не обмежує безпосередньо сторону в її процесуальних правах, у тому числі у праві на отримання та оскарження судового рішення незалежно від отримання копії судового рішення представником цієї особи.

Представник ОСОБА_6 вийшов за межі своїх повноважень, передбачених угодою від 28 листопада 2013 року, оскільки ця угода була пов'язана з іншими правовідносинами.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені ОСОБА_4 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення районного суду є неповажними.

Так, апеляційний суд встановив, що за угодою від 28 листопада 2013 року адвокат ОСОБА_6 здійснює представництво та надає правову допомогу ОСОБА_4 в судах загальної юрисдикції, в тому числі апеляційних, а також у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, із усіма правами, передбаченими нормами процесуального законодавства України відповідної юрисдикції. Зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою обох сторін і оформляються додатковою угодою, яка підписується сторонами.

Угода є безстроковою і будь-яких застережень чи обмежень повноважень представника на вчинення процесуальних дій не містить.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 був присутнім при проголошенні оскаржуваної ухвали, що підтверджується журналом судового засідання від 23 червня 2014 року, та 09 липня 2014 року отримав її копію.

Заяв про обмеження чи припинення повноважень представника ОСОБА_4, передбачених угодою від 28 листопада 2013 року, до суду не надходило.

Таким чином, початок перебігу строку апеляційного оскарження цієї ухвали суду для ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 почався з дня її проголошення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не скористався своїм правом на подання апеляційної скарги у цій справі у встановлений законом строк без поважних причин.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат

В. П. Курило