Справа № 495/120/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 лютого 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «імені 28 червня» про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ВАТ «ім.28 Червня» про відшкодування збитків, згідно якої просить стягнути з відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_2 збитки в 38834,79 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений судом не одноразово, що підтверджується судовими повістками, які повернуті до суду з відміткою за збігом терміну зберігання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється власником земельних ділянок № 5 у масиві № 1вп та № 4 у масиві № 3-4вч, загальною площею 4,81га, у межах згідно з планом, які розташовані на території Салганської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, які надан для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії 1-ОД № 069855, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 55/20, виданим 11.06.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.03.2013 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, ВАТ «Імені 28 червня», використовує земельні ділянки в масивах « 3-4в», « 1с», « 12-б», « 4-б», « 2г», « 1вп», « 1а», « 2а» на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, які належать громадянам згідно державних актів на право приватної власності під багаторічні насадження та, зокрема ОСОБА_2 За вищезазначеними ділянками не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Згідно з актом визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня» від 13.03.2013, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.03.2013 рок № 61/А-2013, багаторічні насадження, розміщені на землях позивачки у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 року за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році Акціонерного товариству «Імені 28 червня».

В результаті безгосподарності та бездіяльності ВАТ «Імені 28 червня» всі багаторічні насадження загинули або зріджені до такого стану, що потребують викорчовування та списання, про що свідчать акти обстеження багаторічних насаджень від 16.07.2010 року, від 25.05.2011 року, від 01.06.2011 року.

Обстеження багаторічних насаджень, проведене комісією на момент складання цього акту, на масивах « 3-4в»,..« 1 с», « 12 б», « 4 б», « 2 г», та « 1 вп», « 1 а», « 2 а» свідчать про подальше погіршення стану цих насаджень і характеризується ще більшим їх зрідженням та масовим заселенням дикою поросллю чагарників та акацій.

Таким чином, відповідачем на земельній ділянці позивача розміщені багаторічні насадження, що перебувають на балансі відповідача. У зв'язку з чим, позивачем унеможливлюється використання земельної ділянки у власних цілях.

Але, такі фактичні обставини не можуть бути свідченням того, що відповідальність за недодержання вимог земельного законодавства можна покласти саме на ВАТ "Імені 28 червня", не є вони і доказом того, що спірна земельна ділянка перебуває у їх користуванні.

Згідно ст.79 ЗК України, ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, на водні обєкти , ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки, отже, з часу передачі земельних ділянок у власність фізичних осіб останні стали відповідно і власниками багаторічних насаджень.

Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Позивачкою не надано суду доказів, які підтверджують, що землекористувачем земельних ділянок, був саме відповідач ВАТ «імені 28 червня», в чому позивачка не мала можливості використовувати належні їй земельні ділянки за своїм розсудом для отримання доходів та що бажала обробляти земельні ділянки, а відповідач їй в цьому перешкоджав.

З позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння позивачка ОСОБА_1 до ВАТ «імені 28 червня» не зверталася.

У позовній заяві позивачка ставить питання про відшкодування шкоди, завданої розміщенням на земельній ділянці позивачки багаторічними насадженнями, що обліковуються на балансі відповідача. При цьому, розмір заявлених до відшкодування збитків розраховувався виходячи з вартості отриманого вражаю з багаторічних насаджень, з чого витікає, що заявлені вимоги суперечать викладеним у позові обставинам справи.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підстави і порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначені ст.ст.156, 157 ЗК України.

Відповідно до ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За правилами ч.ч.1,2 ст.157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі: Порядок). Згідно з положеннями цього Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (п.1).

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2). Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина (п.5).

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно п.«д» ч.1 ст.156 ЗК України, згідно з якою власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 16 квітня 2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив судам, що вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільсько-господарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК України здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства (ст.ст.211,212 ЗК України) майнова шкода відшкодовується власникам землі відповідно до статей 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її завдала.

За змістом закону в питаннях відшкодування земельно-правової шкоди слід керуватися правилами земельного законодавства, а в питаннях, не врегульованих земельним законодавством відповідними правилами цивільного законодавства.

З 2002 року діє Земельний кодекс України, яким зокрема визначено поняття право власності на земельну ділянку, поняття земель сільськогосподарського призначення до яких належать й багаторічні насадження (ст.22 ЗК України).

Стовно повернення земельної ділянки позивачка не навела жодних доказів, що начебто земельна ділянка перебуває у користуванні ВАТ «ім.28 червня» та потребує повернення власнику або щодо перешкоджання користуванням земельною ділянкою.

Крім того судом встановлено, що позивачка вже декілька разів зверталась до суду з аналогічними позовними заявами про відшкодування збитків до ВАТ «ім.. 28 червня» за тиж самі періоди. Так, заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 01.07.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «ім.. 28 червня» про відшкодування збитків, позовні вимоги позиачки задоволено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.09.2016 року вказане заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайоного суду від 01.07.2013 року скасовано та винесено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Також, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 01.07.2013 року за позовом Заступника міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ВАТ «ім.. 28 червня» про стягнення збитків та звільнення земельних ділянок, позовні вимоги позивачки були задоволені, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.12.2015 року провадження закрито.Таким чином, позивачка вже втретє звретається до суду з позовами про стягнення збитків до того ж самого відповідача, з аналогічних підстав та за аналогічні періоди часу.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "імені 28 червня" про відшкодування збитків - відмовити.

Керуючись ст.79, 156, 157 ЗК України, ст.1166 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "імені 28 червня" про відшкодування збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя