Справа №478/431/18
Пров. №2/478/230/2018
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2018 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Фалій В.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка подана в інтересах ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в:

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області (далі-відповідач), в якій просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: смт. Казанка, вул. Калини Іллі, 8.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 серпня 2010 року померла ОСОБА_3, яка є бабусею ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено актовий запис за № 86. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі житловий будинок № 8, розташований по вул. Калини Іллі в смт. Казанка Миколаївської області, який належав спадкодавці на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1986 року. Приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 було заведено спадкову справу за № 9/2011.

На імя ОСОБА_2 19.10.2017 року було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна (вищезазначеного домоволодіння), в тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася донька спадкодавиці ОСОБА_5, а у видачі спадкоємцю ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку житлового будинку було відмовлено постановою Приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, у звязку з тим що до нотаріуса надійшла заява доньки спадкодавці ОСОБА_6, яка в свою чергу була оформлена неналежним чином, оскільки в порушення п.207 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (яка була чинна на момент подання нотаріусу заяви), не була засвідчена нотаріально.

Спадкоємиці ОСОБА_6 з приводу надходження заяви направлено відповідь-розяснення від 03.03.2011 року № 123/01-14 з пропозицією привести у відповідність до вимог чинного законодавства направлену до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак станом на 19.10.2017 року ОСОБА_6 до нотаріуса не зявилася, оскільки за відомостями державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_6 померла 15.01.2014 року (повний витяг з реєстру № 7 від 13.10.2017 року) та після смерті якої спадкова справа не відкривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.10.2017 року № 49469864.

Також нотаріусом зазначено, що отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку (на яку мала право ОСОБА_6В.) ОСОБА_2 може на підставі рішення суду, так як дослідження доказів та підтвердження фактів, не входять до повноважень нотаріуса.

На підставі зазначеного, з урахуванням неприйняття спадщини ОСОБА_6, позивач зазначив, що ОСОБА_2 має право на спадкування цілої частки житлового будинку, що з урахуванням вже набутого (успадкованого) права власності на 2/3 частки домоволодіння, що становить 1/3 частку житлового будинку за № 8 по вул. Калини Іллі в смт. Казанка.

Оскільки в досудовому порядку вказане питання вирішити не вдалося, ОСОБА_1 був змушений звернутися в інтересах ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що у звязку з визнанням позову відповідачем, позивач просить суд ухвалити рішення по справі та не проводити підготовче судове засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 25.06.2018 року звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та проти задоволення вимог визначених в позовній заяві не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст.189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Так, судом встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 123107 від 26 серпня 2010 року.

З заяви ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 19 від 15.01.2011 року вбачається, що вона відмовилася під прийняття спадщини після померлої матері на користь онука померлої ОСОБА_2

З заяви ОСОБА_2, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 21 від 17.01.2011 року вбачається, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 у відповідності зі ст.1266 ЦК України, так як є спадкоємцем спадкового майна, яке належало б його батькові ОСОБА_7, який помер 02.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-Ки № 272867, після смерті його матері ОСОБА_3

З довідки Казанківської селищної ради від 18.01.2011 року за № 25/03-09 слідує, що дійсно ОСОБА_3, яка померла 20.08.2010 року на день своєї смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті спадкодавиці, за адресою померлої ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2017 року, спадкоємцем на майно ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2010 року, є ОСОБА_2 батько якого ОСОБА_7 помер 02.01.2009 року на 2/3 частки спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася донька спадкодавці ОСОБА_5 Спадщина у вказаній частці, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Калини Іллі, 8, який належав спадкодавці ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1986 року Казанківською селищною радою у відповідності до рішення виконкому № 62 від 10.12.1986 року.

З копії спадкової справи № 9/2011 вбачається, що до нотаріуса 14.02.2011 року надійшла заява доньки спадкодавці ОСОБА_6, про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Спадкоємиці ОСОБА_6 з приводу надходження заяви приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 направлено відповідь-розяснення від 03.03.2011 року № 123/01-14 з пропозицією привести у відповідність до вимог чинного законодавства направлену до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

26.11.2012 року ОСОБА_2 було подано до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу заяву, з якої вбачається, що він не згоден з заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини, оскільки справжність підпису на її заяві не було засвідчено нотаріально, вона пропустила визначений законодавством термін з питання прийняття спадщини та на виклик нотаріуса про оформлення заяви належним чином не зявилася. На підставі зазначеного, просив нотаріуса видати на його імя свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке розташоване за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Калини Іллі, 8.

Постановою приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку, оскільки ОСОБА_6 було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Згідно з відомостями державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_6 померла 15.01.2014 року (повний витяг з реєстру № 7 від 13.10.2017 року) та після смерті якої спадкова справа не відкривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.10.2017 року № 49469864.

Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом.

У відповідності до ч.ч.1-3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином враховуючи, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, а ОСОБА_6 не прийняла спадщину у визначений законодавством строк, померла 15.01.2014 року та після її смерті спадкова справа не заводилася, в ОСОБА_2 в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю ОСОБА_3, яка померла 20.08.2010 року.

На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-89, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (56002, Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, пров. 3-й Вирішальний, 17-А), яка подана в інтересах ОСОБА_2 (56002, Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Калини Іллі, 8, РНОКПП НОМЕР_1) до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області (56002, Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Миру, 298, ) про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2010 року, право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Калини Іллі, 8.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано суддею: 25 червня 2018 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_8