Справа № 175/1269/17
Провадження № 2/175/531/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 серпня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.,

за участю секретаря Єльшиної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сурсько - Литовської сільської ради, третя особа: Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Під час розгляду справи позовні вимоги уточнив.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області належало на праві особистої власності його матері, ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого згідно з розпорядженням та зареєстрованого у виконавчому комітеті Ради народних депутатів Дніпропетровського району 25.12.1990 р. З початку 1996 року, він, ОСОБА_1, як син ОСОБА_4, переїхав проживати до неї за адресою: вул. Центральна, буд. 87, с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, так як мати, у зв'язку з більш ніж похилим віком, потребувала сторонньої допомоги, та потребувала його догляду. 25 вересня 1998 року, його мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області. Ще за життя, 10 жовтня 1998 року, мати зробила заповіт, яким, на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно, в т.ч. і нерухомість, в рівних частках йому, брату, ОСОБА_2, сестрі ОСОБА_3. Він, як спадкоємець 1/3 частки за заповітом, після смерті ОСОБА_4 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою щодо прийняття спадщини. Але, державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини, він не вчинив дії що свідчать про прийняття спадщини: не подав до нотаріальної контори заяву про її прийняття, та не був зареєстрований разом зі спадкодавцями, тому спадщину фактично не прийняв. У зв'язку з чим державний нотаріус надав постанову за № 2591/0231 від 13.09.2012 року. Але, на час відкриття спадщини, ще з початку 1996 року, як він фактично проживав разом з заповідачем, за адресою: б. № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області та доглядав її, що підтверджується Актами з місця проживання та довідкою виконкомом сільської ради. Своє місце проживання він не реєстрував, так як був зареєстрований в квартирі дружини по пр. Героїв,1/144 м. Дніпропетровська. У зв'язку з тим, що він не може документально підтвердити своє фактичне місце проживання на час відкриття спадщини після ОСОБА_4, він вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Просить суд встановити факт його, ОСОБА_1, постійного проживання зі спадкодавцем, матір'ю, ОСОБА_4, на час відкриття спадщини, 25 вереси 1998 року. Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4. Визнати за мною, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4. Судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача ОСОБА_5 до початку відкритого судового засідання надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до початку відкритого судового засідання надали заяву в якій просять справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі не заперечували проти їх задоволення.

Представник Сурсько - Литовської сільської ради в судове засідання не зявився, але до його початку надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Представник третьої особи Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася.

Суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть І-КИ №192593 від 28 вересня 1998 року, вбачається, що ОСОБА_4 померла 25 вересня 1998 року, про що виконкомом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис №25 від 28 вересня 1998 року. (а.с.18).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт від 04.10.1993 року, посвідчений секретарем виконкому Новомиколаївської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, згідно умов якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право в рівних частинах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Після смерті ОСОБА_4, 25.09.1998 року відкрилася спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 30.07.1991 року видане на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25.12.1990 р., зареєстроване в 30.07.1991 року в реєстрову книгу за №70-І та на земельну ділянку площею 0,2470 га розташовану на території с. Новомиколаївка вул. Центральна, 87, Новомиколаївської сільської ради передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн №007111 від 22.07.1996 року.

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1, місце його реєстрації з 09.10.1981 року зазначено АДРЕСА_1. (а.с.9).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сурсько - Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 23.12.2016 року № 1825, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований, але проживає з 1996 року по теперішній час за адресою: с. Новомиколаївка, вул. Центральна, буд. 87 Дніпровського району Дніпропетровської області. (а.с.90).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт проживання ОСОБА_1за адресою: Дніпропетровська область,Дніпровський район, с. Новомиколаївка, вул. Центральна, буд. 87 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини був доведений в судовому засіданні, а тому такі вимоги заявника підлягають задоволенню.

У відповідності до Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року до даних правовідносин необхідно застосовувати правила ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно ч.2 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Як вбачається з повідомлення Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 01.03.2018 року вих.№576/01-16, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлої 25.09.1998 року відсутня. (а.с.72).

Оскільки в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, тому вважається таким, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В судовому засіданні встановлено відсутність інших спадкоємців за заповітом, крім позивача, оскільки інші спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_4, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_2 не вчинили жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, тому їх частки переходять до ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року.

Приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки позивач вчинив всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі йому було відмовлено з незалежних від нього обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 534, 548, 554 Цивільного кодексу України 1963 року, постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 8, 12, 81, 247, 259, 260, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сурсько - Литовської сільської ради, третя особа: Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, ОСОБА_4, на час відкриття спадщини 25 вересня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями домоволодіння № 87 по вул. Центральній в с. Новомиколаївка, Дніпропетровський район, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 25.09.1998 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2470 га розташовану на території с. Новомиколаївка вул. Центральна, 87, Новомиколаївської сільської ради передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 25.09.1998 року.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік