18.06.2018
справа № 642/1300/18
провадження № 2/642/906/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів») в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

за участю секретаря Антоненко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова на розгляді знаходиться вищезазначена цивільна справа.

19.02.2018 року позивач надав до суду заяву, в якій просить забезпечити зазначений вище позов, накласти арешт на квартиру загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м., яка розташована за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Новий Биків, вул. 30 років Перемоги, буд.15/3, кв.2 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що є загроза того, що майно, яке належить відповідачу, може бути відчужене, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням проводити судове засідання по розгляду цивільної справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки з копією позову. Причини неявки суду не відомі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши зазначену заяву та доводи в її обґрунтування, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов, серед іншого, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають бути співрозмірними позовним вимогам.

Враховуючи, що позивач жодних доказів співрозмірності не надав, суд відмовляє в заяві про забезпечення позову.

Позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з заявою про забезпечення позову в разі надання переконливих доказів наявності підстав для забезпечення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення, до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Є.Б. Ольховський