_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5141/17
Провадження № 2/520/2187/18
УХВАЛА

21.06.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій позивач просить суд:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року, яка станом на 24.01.2017 року складає 1575521,84 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 43062949,12 гривень, звернути стягнення на предмети іпотеки, житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, №17, загальною площею 285,2 кв.м., жилою площею 74,1 кв., та земельна ділянка, площею 0,0500 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, №17, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, кадастровий номер 511013600:46:002:0013, які належать ОСОБА_1 на праві власності, яке виникло на підставі рішення суду 520/12709/15-ц ухваленим Київським районним судом м. Одеси, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та надати право Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_3 ОСОБА_2», на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та надати право Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_3 ОСОБА_2» на проведення усіх дій повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації;

- стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.05.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

Під час проведення попереднього судового засідання до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним, в якій ОСОБА_1 просить суд:

- у позові ПАТ «ОСОБА_3 банк ОСОБА_2» про звернення стягнення на предмет іпотеки, домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, 17 відмовити;

- визнати недійсним іпотечний договір, укладений 28.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 банк ОСОБА_2» та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, 17, загальною площею 285,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,05 га., на якій розташований вказаний житловий будинок, що заходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, 17;

- скасувати запис у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження №6351689 від 28.12.2007 року, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, здійснений на виконання іпотечного договору №2789 від 28.12.2007 року, щодо домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, яке в цілому складається з житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., жилою площею 74,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,05 га.

Судом 04.10.2017 року було ухвалено прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору недійсним до спільного розгляду з первісною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також під час проведення попереднього судового засідання, представник позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» надав до суду клопотання про призначення судової будівельно-оціночної експертизи, в якому просить суд призначити по справі судову будівельно-оціночну експертизу, проведення якої призначити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2017 року призначено по цивільній справі №520/5141/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним - судову будівельно-оціночну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої провадження по цивільній справі №520/5141/17 зупинено.

17.05.2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали цивільної справи №520/5141/17, разом з листом про неможливість проведення експертизи, а також у звязку з несплатою представником Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» рахунку за проведення експертного дослідження.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.05.2018 року поновлено провадження по цивільній справі №520/5141/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

20 червня 2018 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій представник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача за зустрічним позовом посилається на те, що в цій справі позивачем ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» заявлені вимоги щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке належало на праві власності ОСОБА_1, а саме: житловий будинок, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

27 вересня 2017 року відповідач за первісним позовом в цій справі - ОСОБА_6 звернулась до Київського районного суду міста Одеси із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним іпотечного договору від 28.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 і ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» та скасування відповідного запису у Державному реєстрі іпотек.

Разом з тим, як стверджує представник ОСОБА_1, не зважаючи на наявність судового провадження щодо визнання недійсним іпотечного договору та усвідомлюючи унеможливлення виконання рішення суду, 20.12.2017 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» відступлено права за вказаним іпотечним договором ПАТ «Комерційний ОСОБА_7 банк», яким у свою чергу того ж дня відступлено права на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не зважаючи на наявність у проваджені суду як первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором так і зустрічного позову про визнання недійсним іпотечного договору, 06.04.2018 року звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на останній, що, як вважає представник позивача за зустрічним позовом, спричинило не тільки затягування судового процесу, а й істотно ускладнило захист прав позивача за зустрічним позовом з огляду на необхідність зміни предмету зустрічного позову.

Зважаючи на вищевикладені обставини, представник позивача за зустрічним позовом вважає, що наявні обґрунтовані підстави для забезпечення позову, адже невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду через подальше переоформлення права власності на спірне нерухоме майно на користь третіх осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана представником позивача за зустрічним позовом заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного ОСОБА_4 України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оглянувши матеріали справи вбачається. що між сторонами по справі виник спір стосовно предмета іпотеки, за іпотечним договором від 28 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року, а саме стосовно нерухомого майна:

- житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

За первісним позовом позивачем ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» були заявлені вимоги до ОСОБА_1, як власника вказаного нерухомого майна, яке належить останній на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №520/12709/15-ц, про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

В подальшому в рамках цієї справи, відповідачем ОСОБА_1 було заявлено зустрічний позов про визнання іпотечного договору від 28 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року недійсним.

З метою встановлення початкової вартості спірного нерухомого майна, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2017 року призначено по цивільній справі №520/5141/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним - судову будівельно-оціночну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої провадження по цивільній справі №520/5141/17 зупинено.

З наданих до суду документів вбачається, що за час перебування справи в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме 20 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 ОСОБА_2» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний ОСОБА_7» (ПАТ «КГБ») укладено договір відступлення права вимоги № 114/52, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» та ОСОБА_4 перейшло до ПАТ «КІБ».

20 грудня 2017 року між ПАТ «КІБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») укладено договір відступлення права вимоги № 114/52-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Крім того, 20 грудня 2017 року між ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» та ПАТ «КІБ» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки що посвідчено ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим за № 918, відповідно до якого право Іпотекодержателя за Іпотечним договором б/н, який було укладено 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_9 ОСОБА_2» та ОСОБА_4, посвідченим ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованим за № 2789, перейшло до ПАТ «КІБ».

20 грудня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, що посвідчено ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим за № 920, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Також з наданою до суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №121182777 від 19.04.20118 року вбачається, що 19 березня 2018 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр держаної реєстрації» було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» () та 06 квітня 2018 року зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ().

На підставі викладеного, судом встановлено, що під час перебування в провадженні Київського районного суду міста Одеси цивільної справи №520/5141/17 з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором від 28 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року, а саме стосовно нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, та з приводу оспорювання відповідачем вказаного іпотечного договору, право власності на вказане нерухоме було перереєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ().

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного ОСОБА_4 України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного ОСОБА_4 України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, ціни позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки вказане нерухоме майно є предметом спору в цій справі, оскільки зазначене нерухоме майно перебувало у власності відповідача ОСОБА_1, а позивачем оспорювалось, що вказане нерухоме майно є предметом іпотеки, та під час розгляду цивільної справи право власності на спірне нерухоме майно було перереєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (), суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки право власності на спірні обєкти нерухомості до розгляду спору по суті можуть бути знов перереєстровані на третіх осіб, а відтак й порушить права сторін по справі на судовий захист та позивачу за зустрічним позовом, у разі задоволення його позовних вимог, для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач за зустрічним позовом зареєстрований на території України, в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан позивача або її дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, у звязку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/5141/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2», ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору недійсним, а саме:

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дукова, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ().;

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Дукова, земельна ділянка 17, кадастровий номер: :46:002:0013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ().

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Копію ухвали направити для відома учасникам справи та Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ().

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Повний текст ухвали суду складено 21 червня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.