Справа № 303/2317/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Бисага Т.Ю.,

з участю секретаря: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року №303/2317/13-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивує тим, що у квітні 2013 року заявник звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що йому на праві власності належать дві земельні ділянки по АДРЕСА_1, площами 0,1 га та 0,00975 га відповідно для будівництва та обслуговування житлового будинку. Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_2, яка самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки площею 0,0193 га, огородила її металевою сіткою, яку відмовляється зняти. По периметру своєї земельної ділянки мав намір встановити сучасну огорожу, однак ОСОБА_2 не дає згоду це зробити, що створювало йому перешкоди.

Із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,006533 га, зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати встановлену нею огорожу між земельними ділянками та не чинити перешкод у встановленні нової огорожі по межі земельних ділянок відповідно до плану-схеми 2 (додатку до висновку судової експертизи) та зобов'язати відповідача демонтувати належну їй вбиральню та перенести її на відстань не менше 1 м. від межі земельної ділянки.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 березня 2014 року позов задоволено і зобов'язано ОСОБА_2 повернути позивачу зайняту земельну ділянку площею 65,33 кв.м. по АДРЕСА_1 та демонтувати встановлену нею огорожу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та не перешкоджати заявнику у встановленні нової огорожі згідно додатку №2 до висновку судової земельно-технічної експертизи. Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати належну їй вбиральню, позначену на схемах №№3, 4 в додатках №№3, 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи під порядковим №7 та перенести її на відстань не менше 1 м. від межі земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року вищезазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язанні не чинити перешкоди у встановленні нової огорожі.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у встановленні нової огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1, відповідно до додатку до судової експертизи №90 (а.с.3 контрольних замірів на земельну ділянку ОСОБА_2.).

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути позивачу самовільно зайняту земельну ділянку площею 23 кв.м. по АДРЕСА_1 розміри якої зафіксовано в додатку до судової експертизи №90 (а.с.3 контрольних замірів на земельну ділянку).

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, посилаючись на те, що змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки встановлено факт захоплення відповідачем земельної ділянки позивача площею 23 кв.м., то наявні підстави для зобов'язання відповідача повернути позивачу самовільно зайняту ділянку та зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у встановленні огорожі між спірними земельними ділянками.

Змінюючи рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 березня 2014 року у частині вирішення позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання не чинити перешкоди у встановленні нової огорожі апеляційний суд у рішенні від 25 червня 2015 року виходив з того, що після виготовлення висновку судової земельно-технічної експертизи №101/02-14, на яку посилався у своєму рішенні суд першої інстанції від 20.03.2014 року ОСОБА_2 отримала правовстановлюючий документ на свою земельну ділянку площею 0,0428 га за адресою м.Мукачево, АДРЕСА_1 А свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в якому вже чітко визначені межі та площа даної земельної ділянки відповідача.

Враховуючи висновки, викладені в ухвалі ВССУ від 19.11.2014 року апеляційним судом Закарпатської області ухвалою від 11.02.2015 року було призначено по справі ще одну судову земельно-технічну експертизу і згідно її висновку має місце порушення землекористування, зокрема, порушення меж згідно правовстановлюючих документів на земельну ділянку АДРЕСА_1. При цьому з описової частини висновку щодо даного питання вбачається, що має місце порушення земельної ділянки позивача за рахунок користувача ОСОБА_2 на 0,0023 га. Таким чином, вказаним висновком експерта, як і попереднім, затверджений факт захоплення ОСОБА_2 його земельної ділянки, що дає право вимагати повернення такої самовільно зайнятої земельної ділянки. Однак, зважаючи на те, що висновок №90, на відміну від висновку №101/02-14, зроблений експертом на підставі правовстановлюючих документів обох сторін по справі, то колегія суддів дійшла до висновку, що саме його слід було брати до уваги. Оскільки, даним висновком встановлений факт захоплення відповідачем земельної ділянки площею 0,0023 га, а не 0,006533 га, то рішення в цій частині підлягає зміні.

Підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 20 березня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання не чинити перешкоди у встановленні нової огорожі стало те, що після виготовлення висновку судової земельно-технічної експертизи №101/02-14, на яку послався суд, ОСОБА_2 отримала правовстановлюючий документ на свою земельну ділянку площею 0,0428 га за адресою: м.Мукачево, АДРЕСА_1 А свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в якому вже чітко визначені межі та площа даної земельної ділянки.

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, Мукачівської міської ради, третя особа - реєстраційна служба Мукачівського МРУЮ Закарпатської області про визнання недійсним рішень та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції було призначено судово-інженерно-технічну експертизу і у її висновку за №16-11/16 від 09.11.2016 року встановлено, що документація із землеустрою на земельну ділянку НОМЕР_1 ОСОБА_2 виготовлена у 2010 році (для будівництва) та в 2014 році (для садівництва). При цьому має місце основне порушення - часткове накладання земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 і ширина накладання становить 0,00 м. в передній частині спільної межі та 0,80 м. в задній частині земельної межі. Отже, документація із землеустрою виготовлена на ім'я ОСОБА_2 не відповідає вимогам норм земельного законодавства, що діяли на час її виготовлення.

06 березня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог і постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року дане рішення суду залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Таким чином, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було прийнято до уваги правовстановлюючі документи ОСОБА_2, виготовлені у 2010 році (для будівництва) та в 2014 році (для садівництва), які були оформлені з порушенням законодавства, що суттєво вплинуло на розмір визначеної судом апеляційної інстанції самовільно зайнятої ділянки позивача. Експертне дослідження ОСОБА_3 проведене по справі за ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11.02.2015 року не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки було проведене з врахуванням правовстановлюючих документів ОСОБА_2.

Дані обставини, за відсутності у заявника спеціальних знань у галузі земельного законодавства, не могли бути відомі йому на момент розгляду справи і мають істотне значення для постановлення правильного рішення, так як саме на їх основі судом апеляційної інстанції було зроблено висновок про значно менший розмір самовільного захвату земельної ділянки заявника відповідачем ОСОБА_2, а саме: 0,0023 га, а не як встановлено судом першої інстанції - 0,006533 га.

Посилаючись на вищезазначені обставини ОСОБА_1 просив задовольнити заяву.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка просить відмовити у задоволенні заяви, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у його відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно ч.ч.1, 2 п.1 ст.423 ЦПК України рішення постанова або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У відповідності із роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.п.3, 4 постанови від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» - нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; не входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судом необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При зверненні у суд із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами із підстав передбачених ч.2 п.1 ст.423 ЦПК України, заявник посилається на висновки проведених інженерно-технічних експертиз по справі, яка переглядається, та у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мукачівської міської ради, третя особа - РС Мукачівського МРУЮ Закарпатської області про визнання недійсним та скасування рішень, по якому постановлювалося рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2017 року та залишено без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року.

Висновки проведених експертиз по справі, щодо визначення розміру самовільного захоплення земельних ділянок, у яких зазначається в заяві, є доказами по справах, і виникли після ухвалення судового рішення, що переглядається та не є нововиявленими обставинами відповідно до ч.2 п.1 ст.423 ЦПК України.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що заява про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29 травня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой