Справа № 352/414/17
Провадження № 22-ц/779/52/2018
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

секретаря Возняк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступника - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») на рішення Тисменицького районного суду у складі судді Струтинського Р.Р., ухвалене 12 жовтня 2017 року в м.Івано-Франківську,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.01.2016 року, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» в с. Рибне Тисменицького району Івано-Франківської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Омега» реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1

В результаті порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП провадження в справі закрито, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Дана постанова суду набрала законної сили 29 серпня 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страховою компанією АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»

Відповідно до висновку експерта від 02 лютого 2016 року № 49 вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача марки «OPЕL Omеgа» реєстраційний № НОМЕР_1 складає 47501 грн. 50 коп.

Оскільки відповідач - страхова компанія АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» довший час не виплачувала позивачеві страхове відшкодування, він вирішив відремонтувати пошкоджений автомобіль власним коштом, і згідно акту виконаних робіт № 15/1 від 27 квітня 2016 року ним було придбано запасні частини та проведено ремонт автомобіля на загальну суму 47670 грн.

Страхова компанія АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ»» відшкодувала позивачу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок 25492 грн. 98 коп.

Різниця між відшкодуванням страхової компанії АТ «СГ»Ю.БІ.АЙ» та реальної шкоди відповідно до акту виконаних робіт становить: 47670,00 грн. - 25 492,98 грн. = 22177 грн. 02 коп.

Також позивачем були понесені матеріальні збитки на транспортування автомобіля в розмірі 980 грн., що підтверджується квитанцією від 09.01.16 року і 980 грн., що підтверджується заказом-нарядом від 27.01.2016 № 56 року, та за зберігання транспортного засобу в розмірі 1080 грн., що підтверджується квитанцією № 12 від 27.01.2016 року.

Таким чином, всього позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 25217 грн. 02 коп. (22177,02 + 980 + 980 + 1080 = 25217,02).

Також позивач поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлюваного ремонту, а саме - 1000 грн., які слід стягнути з страхової компанії.

Крім матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду: внаслідок цієї події він переніс великий стрес і моральні страждання, які полягали в тому, що він не мав можливості використовувати власний єдиний транспортний засіб, а тому порушено звичний спосіб життя, відсутність автомобіля змушувала мене користуватися чужим транспортом для власних потреб.

Додаткові моральні страждання у нього викликали дії працівників страхової компанії, які тривалий час не здійснювали виплату належного страхового відшкодування. А коли така виплата була здійснена, вона була значно меншою за фактично понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля.

З наведених підстав, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ»:

- 21177 грн. 02 коп. матеріальної шкоди (за виключенням франшизи 1000 грн.), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повязаної з витратами на ремонт автомобіля;

- 1080 грн. витрат за зберігання транспортного засобу;

- 980 грн. витрат на транспортування автомобіля з місця ДТП на спецмайданчик та погрузку-вигрузку автомобіля;

- 980 грн. витрат на транспортування зі спецмайданчику на місце ремонту автомобіля та погрузку-вигрузку автомобіля;

- 1000 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлюваного ремонту;

- 20000 грн. моральної шкоди;

- 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 1000 грн. франшизи.

Рішенням Тисменицького районного суду від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на користь ОСОБА_1, 21177 грн. 02 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, пов'язаної з витратами на ремонт автомобіля; 1080 грн. витрат за зберігання транспортного засобу; 980 грн. витрат на транспортування на спецмайданчик та погрузку автомобіля; 980 грн. витрат на транспортування на місце ремонту автомобіля та погрузку-вигрузку автомобіля; 1000 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження; 5000 грн. витрат на правову допомогу та 2550 грн. спричинених моральних збитків, а всього 32767 (тридцять дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 (одна тисяча) грн. франшизи.

ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступник - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на необгрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апелянт вказав, що оскільки цивільно-правова відповідальність винного у вчиненні ДТП ОСОБА_2 згідно страхового поліса була застрахована у СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», то на спірні правовідносини поширюються положення спеціального Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV). Проте при вирішені спору суд залишив поза увагою правила та порядок визначення розміру страхового відшкодування, визначених у статтях 12,22,29,32 Закону №1961-ІV. Зокрема Законом передбачено, що страхова компанія відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Страхове відшкодування обмежується в розмірі страхової суми, встановленої умовами договору обов'язкового страхування.

Порядок проведення оцінки шкоди також визначено ст. 34 Закону №1961-ІV, на виконання вимог якого страховою компанією складено Акт огляду колісного транспортного засобу та Звіт з оцінки транспортного засобу №4699 від 13.02.2016 року та виплачено позивачеві 25 492 грн.98 коп.

Однак судом взято до уваги Звіт №49 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту від 04.04.2016 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1, яким вартість відновлювального ремонту визначено у розмірі 47 501 грн.

Апелянт вважає, що Звіт №49 від 04.04.2016 року не є належним доказом, оскільки суперечить умовам та порядку оцінки колісних транспортних засобів, встановлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року.

Крім того, оскільки страхова компанія виконала свій обов'язок щодо визначення розміру шкоди, то відповідно від положень ст.34 Закону №1961-ІV страховик не зобов'язаний відшкодовувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Безпідставиним, на думку апелянта, є також рішення суду в частині стягнення з страховика 2550 грн. моральної шкоди.

Так, заяву про страхове відшкодування потерпілий ОСОБА_1 надав страховику 12.10.2016 року, а страхове відшкодування йому перераховано 12.01.2017 року, тобто в межах 90 днів, встановлених статтею 36 №1961-ІV. Крім того, згідно п.36.5 статті 36 за порушення строків врегулювання впадку сплачується пеня, а не моральна шкода.

Щодо норм матеріального права, якими встановлено обов'язок страхової компанії відшкодувати потерпілому моральну шкоду, то ст.26.1 Закону №1961-ІV визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Проте позивачем у даному спорі не доведено обставин для відшкодування страховиком моральної шкоди.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення із страхової компанії матеріальних витрат за ремонт транспортного засобу у розмірі 21 177,02 грн., витрат за складення Звіту експерта №49 від 04.04.2016 року в розмірі 1000 грн. та в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2550 грн.

Апелянтом також заявлено клопотання про проведення судової авто-товарознавчої експертизи для визначення вартості дійсного розміру нанесеного матеріального збитку з урахуванням вимог Закону №1961-ІV та за наслідками проведеної експертизи врахувати до ліміту відповідальності страхової компанії витрати, повязані з транспортуванням автомобіля, суми ПДВ. Витрати, пов'язані із провадженням справи та за надану правову допомогу апелянт просив розподілити за наслідками перегляду справи.

Позивач ОСОБА_1 в порядку ст.360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу та зазначив, що при розрахунку завданої шкоди страхова компанія посилається на звіт №4699, складений 13.02.2016 року ФОП «ОСОБА_10», яка здійснює свою діяльність за адресою; АДРЕСА_1

Згідно зі Звітом №4699 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників становить 74 897,68 грн., а вартість матеріального збитку тільки 33 116,22 грн.

Розрахунки у звіті здійснено на підставі акту № 4699 огляду колісного транспортного засобу - додатку №1 до звіту № 4699, складеного 13.02.2016 року в с.Черніїв Тисменицького району - ОСОБА_4

Позивач також вказав, що страхова компанія відшкодувала йому шляхом перерахування на картковий рахунок 25 492,98 грн., що підтверджується випискою по картці від 13.01.2017 року.

Крім того, в порушення вимог ст.33 Закону №1961-ІV, страхова компанія направила свого представника для огляду пошкодженого автомобіля з порушенням 10 денного строку з часу настання ДТП, у зв'язку з чим, як зазначив ОСОБА_1, 02.02.2016 року він звернувся до експерта-товарознавця ОСОБА_5, який того ж дня оглянув його ватомобіль та 04.04.2016 року склав висновок №40, згідно якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 47 501,50 грн.

Оскільки страхова компанія протягом тривалого часу не виплачувала грошові кошти, то ОСОБА_1 відремонтував пошкоджений автомобіль власним коштом і згідно акту виконаних робіт від 27.04.2016 року ним було придбано запасні частини та проведено ремонт автомобіля на загальну суму 47 670,00 грн.

У зв'язку з тим, що страхова компанія порушила умови договору страхування та вимоги Закону №1961-ІV щодо прибуття уповноваженого представника страхової компанії протягом 10 днів після повідомлення про ДТП для огляду автомобіля, твердження апелянта про неналежний підхід при визначенні матеріального збитку є некоректним.

Посилання апелянта на звіт №4699, складений 13.02.2016 року ФОП «ОСОБА_10», не можна вважати обгрунтованим, оскільки в порушення п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, оцінювач-експерт ФОП «ОСОБА_10» особисто не оглядала пошкоджений автомобіль після ДТП. Такий огляд проводила інша особа - ОСОБА_4, тому визначення розміру матеріального збитку у цьому звіті не має юридичної сили.

В цілому ОСОБА_1 вважає законним і обгрунтованим рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу страхової компанії без задоволення.

Відповідно до п.8 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦПК України (в редакції, чиннвій з 15.12.2017 року.) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відео конференції, представник апелянта ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала, просила її задоволити з врахуванням письмового пояснення щодо позиції сторони з приводу висновку експертного дослідження.

Представник позивача скаргу не визнав, просив її відхилити, оскільки рішення є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 09 січня 2016 року близько 11.00 год., водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» реєстраційний № НОМЕР_2, на ділянці автодороги Н-09 « Мукачево - Львів» 311 + 154 км, в с. Рибне Тисменицького району Івано-Франківської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Омега» реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1

В результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.3., 10.1., 12.1., 14.2. Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП 09 січня 2016 року встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 серпня 2016 року (справа № 727/5981-16п), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП провадження в справі закрито, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили 29 серпня 2016 року (том-1, а.с.35).

В силу дії ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно Поліса №АЕ/2629259 від 21.03.2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» з лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи - 1000 грн. (том-1, а.с.73).

31.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» із Повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспотної пригоди (том-1, а.с.12).

13.02.2016 року представником страхової компанії проведено огляд колісного транспортного засобу, про що складено Акт №4699 (том-1, а.с.78).

Відповідно до Звіту №4699 від 13.02.2016 року, проведеного на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту складає 74 897,68 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок пошкодження при ДТП, складає 33 116,22 грн. (том-1, а.с.74-77).

12.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою на виплату страхового відшкодування (том-1, а.с.86).

12.01.2017 року СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на підставі Звіту №4699 від 13.02.2016 року складено Страховий акт №405-022/17, яким вищевказане ДТП кваліфіковано як страховий випадок та вказано основні дані розрахунку страхового відшкодування, а саме: страхова сума за страховим полісом - 50 000 грн.; франшиза за страховим полісом - 1000,0 грн.; розмір завданого матеріального збитку - 26492,98 грн.

Згідно висновку, наведеному у Страховому акті №405-022/17, на підставі даного Акту та умов Полісу АЕ/2629259 до виплати потерпілому ОСОБА_1 підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 25 492,98 грн. (з відрахуванням суми франшизи у розмірі 1000 грн.), (том-1, а.с.85).

13.01.2017 року страховою компанією перераховано на рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25 492,98 грн. (том-1, а.с.31).

З матеріалів справи також вбачається, що 02.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до судового експерта ОСОБА_5про проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до Висновку №49 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту від 04.04.2016 року, складеного на замовлення ОСОБА_1, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні пошкодженого автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3 складає - 47 501, 57 грн. (том-1, а.с.13-24).

З Акту виконаних робіт №15/1 від 15.04.2016 року вбачається, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3, становить 47 670 грн (том-1, а.с.25). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.04.2016 року ОСОБА_1 вартість ремонту оплачено.

Встановлено, що спір між сторонами виник з приводу заниженого, на думку позивача, розміру виплати страховою компанією потерпілому ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 25 492,98 грн., витрат на транспортування та стоянку пошкодженого у ДТП автомобіля та моральної шкоди за пошкодження майна внаслідок ДТП.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 1167,1187 ЦК України та виходив з того, що вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою суду. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», то із страхової компанії на користь потерпілого ОСОБА_1 слід стягнути частину невідшкодованої страховиком вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, видатки потерпілого на транспортування автомобіля з місця ДТП на спецмайданчик і до місця ремонту, видатки за зберігання автомобіля, на проведення експертизи, а також витрати на правову допомогу.

При визначенні розміру належного до виплати страхового відшкодування судом взято до уваги висновок експерта №49 від 04.04.2016 року, складеного на замовлення потерпілого ОСОБА_1, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням фізичного зносу становить 47 501 грн.50 коп.

Суму франшизи при цьому, стягнуто з винуватця ДТП ОСОБА_2 У цій частині рішення сторонами не оскаржується, а тому законність і обґрунтованість його колегією суддів не перевіряється.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в частині стягнення зі страхової компанії 21177 грн. 02 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, пов'язаної з витратами на ремонт автомобіля, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктами 9.1-9.3 Закону №1961-ІV визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст.28 Закону №1961-ІV).

Відповідно до ст.29 Закону №1961-ІV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються: витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалось вище, з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 було проведено два експертні дослідження, за результатами яких складено два висновки: Звіт №4699 від 13.02.2016 року, складений на замовлення страхової компанії, та Висновок №49 від 04.04.2016 року, складений на замовлення потерпілого ОСОБА_1

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року задоволено клопотання ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та призначено по справі судову авто-товарознавчу експертизу, яку доручено провести Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (том-1, а.с.186-187).

05.06.2018 року експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено Висновок експертів №405/8399 судової комісійної авто-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №352/414/14, провадження №22-ц/799/52/2018 (далі з Висновок №405/8399) (том-2, а.с.43-63).

Згідно п.3 розділу «Висновки», вартість відновлювального ремонту т/з «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством від пошкоджень, отриманих у ДТП. 09.01.2016 року в цінах на дату завершення ремонту 27.04.2016 року, складає: варіант - 1 - без врахувань пошкоджень, не підтверджених фотознімками - 37 399,89 грн.; варіант - 2 з врахуванням пошкоджень, зазначених у всіх джерелах - 85 311,66 грн.

Відповідно до ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За правилами ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд при наданні правової оцінки вищевказаним експертним висновкам звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.33.3 ст.33 Закону №1961-ІV, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно п.34.2, п.34.2 ст.34 Закону №1961-ІV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Із наданого страховою компанією Звіту №4699 від 13.02.2016 року вбачається, що експертом визначено дві величини, а саме вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3, що складає 74 897,68 грн., вартість матеріального збитку у розмірі 33 116,22 грн.

В силу положень ст.29 Закону №1961-ІV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються: витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Сума страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_1 визначена на підставі Звіту №4699 від 13.02.2016 року та вказана у Страховому акті №405-022/17 від 12.01.2017 року як завданий матеріальний збиток у розмірі 26 492,98 грн., а сума страхового відшкодування, яка підлягає до виплати потерпілому ОСОБА_1 вказана як 25 492,98 грн. (з відрахуванням суми франшизи у розмірі 1000 грн.), (том-1, а.с.85).

При цьому, матеріали справи не містять обгрунтування розрахунку страховою компанією розміру належної до виплати ОСОБА_1 суми страхового відшкодування, виходячи із встановленої експертом вартості матеріального збитку, а не вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3, у розмірі 74 897,68 грн. в межах ліміту, встановленого статтею 9 Закону №1961-ІV (50 тисяч гривень на одного потерпілого), як це передбачено статтею 29 Закону №1961-ІV.

Не надано відповідних пояснень представником апелянта і в ході апеляційного перегляду справи.

Крім того, як вбачається із Акту №4699 огляду пошкодженого автомобіля від 13.02.2016 року, огляд транспортного засобу провів у с.Черніїв Тисменицького району Івано-Франківської області представник страхової компанії - ОСОБА_7 в той час, як Звіт №4699 від 13.02.2016 року складено та підписано оцінювачем ОСОБА_8, що є порушенням вимог п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, які стосуються особистого огляду експертом об'єкта дослідження.

Разом з тим, суд не може погодитися із висновками судових експертів за ухвалою суду №405/8399 судової комісійної авто-товарознавчої експертизи від 05.06.2018 року, складений за матеріалами цивільної справи №352/414/14, провадження №22-ц/799/52/2018 (том-2, а.с.43-63).

Як вбачається із розділу «Дослідження. Обмеження достовірності дослідження» Висновку №405/8399, дане дослідження проведено без огляду пошкодженого автомобіля, згідно матеріалів справи з метою визначення ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2016 року.

Розрахунок вартості відновлювального ремонту по усуненню пошкоджень автомобіля «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 експертами розраховано по двох варіантах.

Згідно п.3 розділу «Висновки» Висновку №405/8399, вартість відновлювального ремонту т/з «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством від пошкоджень, отриманих у ДТП. 09.01.2016 року в цінах на дату завершення ремонту 27.04.2016 року, складає: варіант - 1 - без врахувань пошкоджень, не підтверджених фотознімками - 37 399,89 грн.; варіант - 2 з врахуванням пошкоджень, зазначених у всіх джерелах - 85 311,66 грн.

Таким чином, за згодою двох сторін, оцінку розміру збитків, завданих автомобілю «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП. 09.01.2016 року, експерти провели на основі наявних письмових матеріалів, без особистого візуального огляду завданих автомобілю пошкоджень.

Наявність двох варіантів висновку зі значним розривом у сумах ремонту пояснюється експертами різними даними щодо пошкоджень, що випливають з матеріалів справи.

Тоді як не може не братися до уваги висновок №49 від 04.04.2016 року, експерта ОСОБА_5, оскільки його дані не спростовано, в тому числі, перелік пошкоджень автомобіля оглянутого ним особисто, як такий, що містить пошкодження не пов»язані з ДТП. Крім того, за ним здійснено ремонт та понесено фактичні витрати позивачем.

При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання сторони апелянта щодо його неналежності внаслідок неправильного застосування Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року, оскільки як зазначено у висновку, експерт застосував витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту згідно саме наведеної Методики. Щодо порядку визначення ним матеріального збитку, то в силу ст.29 Закону №1961-ІV , таке, в спірному випадку, не є визначальним. Визначення ж ним не зважаючи на вартість відновлювального ремонту 105962,38грн. вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу - 47 501,57грн., не може розцінюватися як експертне порушення.

Такою величиною скористався ОСОБА_1 і здійснив ремонт, що було його правом .

По суті самого дослідження, переліку пошкоджень та визначення вартості необхідних робіт та матеріалів сторона заперечень не має і такі не спростовує.

Отже, із врахуванням вищенаведених обставин, при визначенні вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні пошкодженого автомобіля «Opel Omega», д.н.з. АТ8466А внаслідок ДТП 09.01.2016 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим виходити з даних, встановлених у Висновку №49 від 04.04.2016 року, де вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля - 47 501, 57 грн.

З огляду на це, та на п.34.2, п.34.2 ст.34 Закону №1961-ІV підстави для скасування рішення в частині стягнення витрат на проведення експертизи відсутні.

Тому висновок суду першої інстанції в цій частині правильний.

Відповідно до ст.29 Закону №1961-ІV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу окрім витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодуванню підлягають також витрати, у зв'язку з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Крім того, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи встановлено, що за послуги евакуатора ОСОБА_1 оплатив всього 1960 грн., які суд першої інстанції обгрунтовано стягнув із страхової компанії на користь потерпілого (том-1, а.с.32,33).

Що ж до стягнутих судом 1080 грн. витрат за «зберігання автомобіля згідно Акту 006», то за змістом наведеної норми такі підлягають відшкодуванню за умови, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, проте таку обставину позивачем не доведено.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 окрім вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заявив вимогу про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що внаслідок цієї події він переніс великий стрес і моральні страждання, які полягали в тому, що він не мав можливості використовувати власний єдиний транспортний засіб, а тому порушено звичний спосіб життя. Судом першої інстанції задоволено таку вимогу частково (у розмірі 2550 грн.) та стягнуто кошти зі страхової компанії.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду в цій частині з наступних мотивів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку із настанням страхового випадку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а обов'язки страховика - на підставі страхового поліса, то при вирішенні даного спору в частині відшкодування моральної шкоди застосуванню також підлягають норми спеціального закону, а саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV).

Відповідно до ст.26-1 Закону №1961-ІV, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Як визначено пунктом 23.1 ст.23 Закону №1961-ІV - шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76).

Статтями 77,78,79,80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В спірному випадку вимогу позивача про відшкодування йому страховиком моральної шкоди не можна вважати обгрунтованою, оскільки завдану моральну шкоду позивач пов'язує із пошкодженням його майна, що в силу ст.26-1 Закону №1961-ІV не є підставою для стягнення такої шкоди із страхової компанії згідно страхового поліса.

В той же час позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення із страхової компанії моральної шкоди, у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, тому рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступника - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») на користь ОСОБА_1 1080 грн. витрат за зберігання транспортного засобу та 2550 грн. спричинених моральних збитків з ухваленням в цій частині нового рішення, про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його обґрунтованості, а тому підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382,383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступника - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») задоволити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 12 жовтня 2017 року в частині стягнення з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступника - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») на користь ОСОБА_1 1080 грн. витрат за зберігання транспортного засобу та 2550 грн. спричинених моральних збитків - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (правонаступника - СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») 1080 грн. витрат за зберігання транспортного засобу та 2550 грн. спричинених моральних збитків - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Пнівчук О.В.