АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/8639/16-ц

провадження № 22-ц/796/732/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів при секретарі учасники справи: Кравець В.А., Кулікової С.В., ОСОБА_4,
представник відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства &q?но;Національна акціонерна страхова компанія &q?тр;Оранта&q?ан; ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року /Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М. /

у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства &q?рн;Національна акціонерна страхова компанія &q?тр;Оранта&q?ан; про відшкодування додаткової матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з ПАТ &q?ог;НАСК &quст;Оранта&quПА; матеріальної шкоди у розмірі 5 447 грн. 60 коп. /а.с. 4/

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. /а.с. 53-56/

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року заяву представника Публічного акціонерного товариства &q?іч;Національна акціонерна страхова компанія &q?на;Оранта&q?а ; ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування на підставі лікарняного листка непрацездатності, на підставі якого проводиться розрахунок розміру страхового відшкодування, не звертався. Крім того, судом не з'ясовано чи отримував ОСОБА_7, згідно лікарняного листка непрацездатності, дохід (допомогу по тимчасовій непрацездатності) від Фонду соціального страхування, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державне соціальне страхування». Вважає, що факт причинно-наслідкового зв'язку між захворюванням та ДТП, що сталось 29.11.2014 року є невстановленим, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого. Звертає увагу, що якщо періодом, яким обчислюється середня заробітна плата є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку, то ОСОБА_7 повинен був надати довідку про середню заробітну плату за період 01.02.2014 року по 31.01.2015 рік.

ОСОБА_7 своїм правом, згідно ст. 360 ЦПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?нь;Про судоустрій і статус суддів&qu;П;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ді;Про судоустрій і статус суддів&qu;П; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2015 року, ОСОБА_8 29.11.2014 року близько 07.30 години, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-11183», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався на ньому, зі швидкістю близько 80 км/год., автодорогою Обухів-Українка, по вул. Промисловій, 19 в напрямку м. Обухів. Проїжджаючи даний відрізок дороги в порушення вимог п.п. 2.3 б); 10.1; 11.2; 12.1; 14.2 в) ПДР України, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, в результаті виконання маневру обгін транспортних засобів, що рухалися у попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц-Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9, який рухався у зустрічному напрямку, а саме в напрямку м. Українка. В результаті даної пригоди, пасажир автомобіля «ВАЗ-11183», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 2-5 ребер праворуч, 2-3 ребер ліворуч, перелому діалізу лівої ключиці, двобічного після травматичного гідропневмотораксу, фістули верхньої долі правої легені, струсу головного мозку, підшкірної емфіземи грудної клітки, шиї, обличчя справа. Дані тілесні ушкодження відносяться: комплекс тілесних ушкоджень в області голови до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров'я; комплекс ушкоджень в області грудної клітки - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Порушення ОСОБА_10 вимог п.2.3.6); 10.1 ;11.2, 12.1, 14.2 в) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та отриманням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень /а.с. 12-17/.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ВАТ «НАСК «Оранта», третя особа ОСОБА_8 про стягнення страхового відшкодування, з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача стягнуто 45 773,26 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки /а.с. 6-8/.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2015 року змінено, шляхом зменшення суми страхового відшкодування з 45 773, 26 грн. до 29 069, 62 грн., а розмір моральної шкоди з 5 000 грн. до 608, 15 грн. /а.с. 9-11/

Також встановлено, що згідно з листком непрацездатності №849604 серії АГЩ №245296 ОСОБА_7 було звільнено від роботи з 18.02.2015 року по 18.03.2015 року. /а.с. 19/

Вказані обставини підтверджуються випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7, виданою Обухівською центральною районною лікарнею, відповідно до якої 29.11.2014 року ОСОБА_7 отримав травму внаслідок ДТП. З 19.12.2014 року по 18.03.2015 року знаходився на амбулаторному лікуванні в ЛКК. В результаті ДТП триваюча хвороба з 18.02.2015 року по 18.03.2015 року /а.с. 48/

Згідно з довідкою №02-05 від 18.01.2017 року, виданою ПАТ «Центренерго», ОСОБА_7 з 09.02.2009 року по теперішній час працює на Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» у цеху паливоподачі на посаді пробовідбірника 3 розряду /а.с. 44/, і його середньомісячна заробітна плата становить 5 635,24 грн., що підтверджується довідкою №680 від 30.12.2014 року /а.с. 45/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався вимогами ч.4 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою; ст.ст. 1166, 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини; ст. 25 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; п. 9.3 ст. 9 цього Закону визначає, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

Встановивши, що цивільна відповідальність ОСОБА_8 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ВАТ «НАСК «Оранта», правонаступником якої є ПАТ «НАСК «Оранта», а також, що винні дії ОСОБА_8 призвели до витрати ОСОБА_7 працездатності на термін з 18.02.2014 року по 18.03.2014 року, що, в свою чергу, стало підставою для недоотримання позивачем середньої заробітної плати за цей час у розмірі 5 447,60 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неотриманих доходів за час його непрацездатності.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 35.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, а також визначений вказаною статтею пакет документів.

Відповідно до ст. 36.2. вказаного Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Так, звертаючись до суду з позовом про додаткове стягнення страхового відшкодування на суму 5 447, 60 грн., позивач посилався на те, що наявність правових підстав для стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми страхового відшкодування, виходячи з розміру середньої заробітної плати 5 635, 44 грн., встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2015 року, а тому зважаючи на появу у позивача нових витрат на лікування, на наявність підстав для стягнення такого відшкодування у розмірі визначеному відповідним рішенням суду.

Визначаючи розмір страхового відшкодування та розмір моральної шкоди, належний до стягнення, Апеляційний суд м. Києва у рішенні від 26.11.2015 року, виходив з обґрунтованості такого відшкодування на суму позовних вимог визнаних ПАТ «НАСК «Оранта» в ході апеляційного розгляду справи, та будь-яких розрахунків його розміру не навів, що не свідчить про преюдиціальний характер визначених даним рішення обставин в частині обрахунку розміру страхового відшкодування при розгляді справи між тими ж сторонами за відмінний період.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначеним обставинам оцінки не надав, не врахував, що довідка ПАТ «Центренерго» № 680 від 30.12.2014 року стосується заробітної плати позивача за період з червня 2014 року по листопад 2014 року, а тому не може бути прийнята та уваги при визначенні розміру середньої заробітної плати ОСОБА_7 за період з 18.02.2015 року по 17.03.2015 року, а довідка № 02-05 від 18.01.2017 року взагалі не містить даних щодо визначення розміру заробітної плати позивача.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що у відповідності до ст. 24 ЗУ «Про державне соціальне страхування», ОСОБА_7 як застрахованій особі залежно від страхового стажу на підставі лікарняного листа Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності мало бути виплачено страхове відшкодування, водночас відповідних даних матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інтанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, в ході апеляційного розгляду справи, зважаючи на проведення судом розгляду справи в заочному порядку, а відтак відсутність станом на дату винесення судом оскаржуваного рішення мотивованих заперечень сторони відповідача, ОСОБА_7 було роз'яснено право, а також надано можливість подати до суду апеляційної інстанції довідку про розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності, отриманої від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі лікарняного листа №849604 серії АГЩ №245296, а також довідку з місця роботи про середню заробітну плату, на підставі якої здійснювався розрахунок допомоги по тимчасовій втраті працездатності, однак позивач наданим правом не скористався та доказів на підтвердження заявленого розміру позовних вимог до Апеляційного суду м. Києва не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в ході апеляційногорозгляду справи зазначенні обставини не були встановлені, зважаючи на невиконання ОСОБА_7 обов'язку доказування, а суд з власної ініціативи не має збирати докази, що стосуються предмета позову /ст. 81 ЦПК України/, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення по справі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, а саме з ОСОБА_7 на користь ПАТ «НАСК «Оранта» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 704 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства &quif;Національна акціонерна страхова компанія &quак;Оранта&q? т; ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року - задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства &q?зо;Національна акціонерна страхова компанія &quак;Оранта&q? т; про відшкодування додаткової матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_7 /ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1/ на користь Публічного акціонерного товариства &q?л.;Національна акціонерна страхова компанія &quак;Оранта&q? ; /, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д/ суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 704 грн. 00 коп.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: