РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1460/18

10 вересня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі судді Грипіч Л. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. Відповідач в добровільному порядку необхідних коштів на утримання дітей не надає, жодної участі в утриманні чи вихованні спільних дітей не приймає. Зазначила, що діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Крім того, діти постійно хворіють і потребують дороговартісного лікування та не менш дороговартісної профілактики захворювань. З врахуванням того, що відповідач не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров'я, неофіційно працює та досить часто перетинає кордон України, у власності має чотири автомобіля, тому має можливість надавати необхідні кошти на утримання дітей, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей.

Ухвалою Костопільського районного суду від 25.06.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 28.08.2018 року представником відповідача - адвокатом ОСОБА_5 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги, оскільки має тяжке матеріальне становище, так як немає постійного місця роботи. Що стосується автомобілів, про які вказує у своєму позові позивач, представник відповідача зазначив, що відповідач дійсно є власником даних автомобілів, однак ними не користується, оскільки вони передані у користування іншим особам, в зв'язку з тим, що у відповідача відсутні кошти на їх утримання, тому відповідач є їх власником формально.

Стосовно стягнення аліментів на утримання дітей відповідач не заперечує, однак просить призначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України (в редакції від 17.05.2017 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 14 травня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 14.05.2005 року Рівненським міським управлінням юстиції. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 23.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим 03.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. В свідоцтвах про народження дітей відповідач ОСОБА_2 записаний батьком.

Неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір'ю ОСОБА_1, окремо від відповідача та перебувають на повному її утриманні.

Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, добровільно необхідних коштів на утримання дітей не надає, хоча є здоровою, працездатною особою та знаходиться в працездатному віці.

Як вбачається з поданого представником відповідача - адвокатом ОСОБА_5 відзиву на позовну заяву, на сьогоднішній день відповідач має тяжке матеріальне становище, оскільки немає постійного місця роботи, яка б давала йому можливість сплачувати ту суму аліментів, яка заявлена в позові позивачем. Відповідач не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак просить визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання кожної дитини.

Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дiтей вiком до 6 рокiв з 1 липня становить 1559 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1944 грн.

При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси та матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю та перебувають на повному її утриманні, стан їх здоров"я, матеріальне становище відповідача, стан його здоров'я, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141, 258, 259, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, керуючись ст.ст.180-184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., жителя АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., жительки АДРЕСА_2, ІПН:НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 19 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., жителя АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1) в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2), ІПН:НОМЕР_2.

Відповідач:

ОСОБА_2, (житель АДРЕСА_1), ІПН:НОМЕР_1.

Повне рішення складено

18 вересня 2018 року

СуддяЛ. А. Грипіч