Справа № 219/1507/2014-ц
Провадження №8/219/2/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Скорубо Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2018 року по цивільній справі за скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник», стягувач - ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Овчіннікової Г.В., -

в с т а н о в и в:

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» звернувся до суду з заявою, згідно якої просить суд задовольнити заяву про перегляд ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі №219/1507/2014-ц (провадження № 4-с/219/7/2018) за нововиявленими обставинами, скасувати ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі №219/1507/2014-ц (провадження №4-с/219/7/2018) та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заявлені вимоги боржника.

В обґрунтування заяви вказує, що 12 квітня 2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області по цивільній справі № 219/1507/2014-ц (провадження № 4-с/219/7/2018) була постановлена ухвала, якою за скаргою боржника до державного виконавця було відмовлено у задоволенні заявлених вимог. Під час підготовки касаційної скарги, 11 липня 2018 року ним була отримана копія ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2017 року (провадження № 6/219/173/2017), про наявність якої боржнику під час слухання справи за судовим розглядом судом першої інстанції (провадження № 4-с/219/7/2018) та апеляційного розгляду (22-Ц/775/898/2018) не було відомо, примірник якої був відправлений разом з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції. Підставою для відмови боржнику в задоволенні його вимог, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, в мотивувальній частині судових рішень було зазначено, що боржник в процесі виконавчого провадження вважається повідомленим про виконавчі дії, якщо винесені державним виконавцем документи виконавчого провадження направлені боржнику за місцем його знаходження (юридичною адресою), і непотрібно для їх здійснення впевнитись, що вони отримані боржником, і за цих обставин він мав змогу приймати участь у виконавчих діях. За цих обставин дії державного виконавця, у тому числі і примусове проникнення державного виконавця разом з іншими особами є правомірними, і для їх здійснення державному виконавцю непотрібно було звертатись до суду з метою отримання дозволу. Як вбачається з тексту ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня 2017 року (провадження №6/219/173/2017) державний виконавець Овчіннікова Г.В., дії якої оскаржувались боржником (провадження № 4- с/219/7/2018), зверталась з поданням до суду про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлових приміщень боржника, але у задоволенні цього подання їй було відмовлено. Під час розгляду справи (провадження № 4-с/219/7/2018) державний виконавець Овчіннікова Г.В., не дивлячись на надання нею суду заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, всупереч вимогам п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України, не надала та не повідомила суд про наявність ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2017 року (провадження № 6/219/173/2017), що, як вважає боржник, призвело до постановлення ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог боржника.

Представник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області проти заяви заперечувала, просила відмовити в її задоволенні.

Представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, вказав, що ОСОБА_4 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження був ознайомлений з ухвалою суду від 1.12.2017 року. Крім того, вважає, що вказана ухвала не спростовує висновків суду, викладених в ухвалі Артемівського міськрайонного суду від 12.04.2017 року.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2018 року у задоволенні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник», стягувач - ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Овчіннікової Г.В. було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 13.06.2018 року вказана ухвала суду була залишена без змін.

Заявник посилається на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1.12.2017 року, якою державному виконавцеві Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено у примусовому проникненні до нежитлового приміщення - майстерні, гаражу та цеху, які належать боржнику ТОВ «Теплообмінник».

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Європейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах «Трегубенко проти України»,«Рябих проти Росії»), та у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах «Праведна проти Росії»,«Желтяков проти України», п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи:«Салов проти України», п.93,«Проценко проти України», п.26,«Кравченко проти Росії», п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (рішення у справі «Сутяжник проти Росії», п.38).

Заявник вказує, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1.12.2017 року державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Бахмутського МРУЮУ Донецької області у примусовому проникненні до нежитлового приміщення майстерні, гаражу та цеху, які належать боржнику ТОВ «Теплообмінник», було відмовлено. А тому державний виконавець не мала права здійснювати проникнення до ТОВ. Більш того, вказаною ухвалою було встановлено, що держвиконавцем не надано у судовому засіданні доказів щодо повідомлення боржника про день та час коли для примусового виконання, державний виконавець та залучений ним експерт-спеціаліст мали потрапити до описаного та арештованого майна, а з оглянутого у судовому засіданні виконавчого провадження в ньому відсутні відомості щодо повідомлення боржника про день та час коли для примусового виконання, державний виконавець та залучений ним експерт-спеціаліст мали би потрапити до описаного та арештованого майна. Вважає ці обставини визначними при розгляді скарги ТОВ «Теплообмінник».

Між тим суд констатує наступне.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд сприймає докази безпосередньо. А тому питання щодо того, що боржник неодноразово повідомлявся про намір здійснення виконавчих дій щодо нерухомого майна в рамках провадження суду за скаргою ТОВ «Теплообмінник» були здійснені судом з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, судом були досліджені всі докази, які мали визначне значення для розгляду скарги, а рішення суду ухвалене з врахуванням всіх відповідних доказів. А наявність відмови державному виконавцеві у задоволенні подання про примусове проникнення до приміщення ТОВ «Теплообмінник» на підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1.12.2017 року не є беззаперечним доказом незаконності дій державного виконавця в рамках розгляду скарги ТОВ «Теплообмінник».

Таким чином, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами, не є такими в розумінні вимог статті 423 ЦПК України, оскільки докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин справи, що були встановлені судом, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, та не дають підстав для подібного втручання в принцип res judicata, так як не являються причиною фундаментального характеру та не впливають на остаточне рішення в справі.

З огляду на наведене вище суд відмовляє в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 258-260, 423, 429 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2018 року по цивільній справі за скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник», стягувач - ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Овчіннікової Г.В. - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя -

О.М. Павленко