Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2312/17
Провадження №: 2-р/332/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Безлер Л.В., при секретарі судового засідання Жечевій А.В., за участю представника заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_3, представника стягувача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПрАТ «Український графіт» про роз'яснення рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

18.08.2018р. до Заводського районного суду м.Запоріжжя від Приватного акціонерного товариства "Український графіт" надійшла заява (Вих. №16/3475 від 17.08.2018р.), про роз'яснення рішення Заводського районного суду від 03.04.2018р. по справі №332/2312/17.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 27.08.2018р. по справі № 332/2312/17 заяву ПрАТ «Український графіт» про роз'яснення рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2018 року призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представники ПрАТ "Укрграфіт" підтримали подану заяву, просили задовольнити.

Стягувач та його представник заперечували проти заяви про роз'яснення рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Заява обґрунтована тим, що під час добровільного виконання рішення суду, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у відповідача по справі виникло питання щодо нарахування або неврахування у стягненій сумі податків і зборів

Згідно з абз. 5 п. 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Щодо порядку нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи й інших обов'язкових платежів з виплачуваних сум, то враховуючи норми пп. 14.1.180 статті 14 та п.18.1. ст. 18 Податкового кодексу України (далі - ПК України), роботодавець, податковий агент зобов'язаний з доходу, що нараховується (виплачується) фізичній особі, нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст.167 Кодексу.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року N 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон N909), яким, зокрема, встановлено ставку податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті).

Також відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлено оподаткування військовим збором.

Ставка військового збору - 1,5відс. об'єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податків та зборів до бюджетів здійснюються у порядку, встановленому ст.168 Кодексу.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податків та зборів є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п.171.1 ст.171 Кодексу).

Аналогічної правової позиції підтримується Верховний суд, який своє постановою від 18.07.2018р. у справі №359/1023/16ц, вказав на правомірність відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, що не пов'язана із відшкодуванням шкоди життю та здоров'ю.

У зазначеній постанові Верховний суд дійшов висновку, що податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу , присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви суд дійшов висновку, що заява про роз'яснення рішення суду підлягає частковому задоволенню, у звязку із чим суд надає наступні роз'яснення рішення суду.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту законного рішення.

При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов'язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Керуючись ст.ст. 14, 271, 273 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ПрАТ "Укрграфіт" про роз'яснення рішення суду по справі 332/2312/17 від 03.04.2018р. задовольнити частково.

Роз'яснити рішення суду від 03.04.2018р. по справі № 332/2312/17 зазначивши, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу присуджена до стягнення відповідно до рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2018р. у справі №332/2312/17, підлягає перерахуванню ПрАТ "Укрграфіт" на користь ОСОБА_3 із відрахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її винесення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Безлер