АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3757/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1892/18Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача Гордієнко Ю.Ю.

представник відповідача ОСОБА_3

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018року, ухвалене суддею Кузіною Ж.В., повний текст рішення складено - 18 червня 2018 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання припиненим іпотечних договорів житлового приміщення та земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ПАТ «УкрСибБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно умов кредитного договору ОСОБА_5 надано кошти в сумі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,8% річних на строк до 29 червня 2011 року. У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 30 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладені договори іпотеки, відповідно до яких відповідач передала банку нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 696,5 кв.м., житловю площею 311,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 884 кв.м., за тією ж адресою. ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору складає 33 803,42 доларів США та 130 414 грн. 74 коп. нарахованої пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит, тому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за даним кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предметів іпотеки, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну у розмірі 2 973 986 грн.

24 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання припиненим іпотечних договорів житлового приміщення та земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами у забезпечення зобов'язаннь за кредитним договором № 0 укладено іпотечні договори, згідно яких ОСОБА_4 передала в іпотеку належні на праві власності: житловий будинок загальною площею 696,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та земельну ділянку загальною площею 884,2 кв.м. Строк дії іпотечних договорів встановлений строком повернення кредиту, але не пізніше 29 червня 2011 року. Так як строк, визначений в п.1.3 іпотечних договорів закінчився 29.06.2011 року, додаткових угод про продовження строку не укладено, тому ОСОБА_4 вважає зазначені договори іпотеки припиненими та просила суд визнати іпотечні договори припиненими (т.2 а.с. 95-98).

22.05.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» подав заяву про уточнення позовних вимог, просив звернути стягнення на предмети іпотеки за договорами іпотеки від 30.08.2006 р. та встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 (т.2 а.с.144-146).

РішеннямКиївського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано припиненими іпотечні договори від 30 серпня 2006 року, які укладені між Публічним акціонерним товариством «УкрСибБанк» та ОСОБА_4, що посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бащинською Т.В. про передачу в іпотеку житлового будинку загальною площею 670,9 м. кв. та земельної ділянки площею 884,2 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Рішення місцевого суду від 13 червня 2018 року мотивоване тим, що внесенням змін до кредитного договору - додатковою угодою № 1 від 02 лютого 2009 року було змінено основне зобов'язання - продовжено дію кредитного договору, у зв'язку з чим термін дії кредиту, визначений в іпотечних та кредитному договорах, перестали відповідати один одному. Таким чином, внесення змін до кредитного договору було продовжено термін повернення кредитних коштів, що вимагає внесення аналогічних змін і до договорів іпотеки. Пролонгація кредитного договору вимагає наявності укладених додаткових угод до іпотечних договорів, які б відображали такі зміни основного зобов'язання, а тому з моменту внесення змін до кредитного договору без внесення відповідних змін і в договори іпотеки, правовідносини за договором іпотеки припиняються.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції при ухваленні рішення суду допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняться у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником, а тому припинення іпотечного договору можливо тільки за умови його належного виконання. Існування обставини, як зміна строку основного договору, в забезпечення якого була укладена іпотека, не є підставою для припинення іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається що 30 серпня 2006 року між ПАТ «УкрСибБанк» та третьою особою ОСОБА_5 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до п.1.1. якого банк надав кредит на суму 50 000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язалася повернути отримані кошти до 29 червня 2011 року, сплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 11,8% річних (т.1 а.с. 7-18).

30 червня 2006 року між сторонами укладені два договори іпотеки, які посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., та відповідно до п.п. 1.1., яких ОСОБА_4 з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 щодо повернення кредитних коштів у розмірі 50 000 доларів США передала в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 696,5 м.кв. житловою площею 311,8 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 884 кв.м. за цією ж адресою (т.1 а.с.23-26, 27-30).

Відповідно до п.п. 1.3. договір іпотеки житлового приміщення та земельної ділянки строк користування кредитом за кредитним договором 1 встановлено згідно з графіком погашення, що є додатком до даного кредитного договору 1, але в будь-якому випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 29 червня 2011 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору; строк користування кредитом за кредитним договором 2 встановлено не пізніше 30 серпня 2007 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного договору 2.

Між ПАТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_5 укладались додаткові угоди до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 серпня 2006 року, у тому числі і додаткова угода № 1 від 02 лютого 2009 року, якою визначено про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором, а саме позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 04 червня 2028 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (т.1 а.с. 19).

З вказаної угоди вбачається, що вона укладена та підписана між банком та ОСОБА_5 Будь-яких змін до договорів іпотеки щодо строків повернення кредитних коштів та як наслідок дії іпотечного договору не вносилось.

У додатковій угоді № 1 від 02 лютого 2009 року, в якій змінено строк повернення кредиту, відсутній підпис щодо ознайомлення з даними обставинами іпотекодавця ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, місцевий суд виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про іпотеку» в іпотечному договорі обов»язково повинні бути вказані зміст та розмір основного зобов»язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов»язання, також відповідно до вимог ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, додатковою угодою від 02.02.2009 р. було змінено основне зобов»язання - продовжено дію кредитного договору, однак, будь-які зміни до договорів іпотеки щодо строків повернення кредитних коштів після укладення додаткової угоди від 02.02.2009 р. не вносилися, тому термін дії кредиту, визначений в іпотечних та кредитному договорах, перестали відповідати один одному, тому з моменту внесення змін до кредитного договору без відповідних змін у договори іпотеки правовідносин за договорами іпотеки є припиненими.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

По справі вбачається, що 30.08.2006 р. між банком та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 50 тис. доларів США. (т.1 а.с. 7-18).

Пуктом 1.2.2. кредитного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але у будь-якому випадку не пізніше 29 червня 2011 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3.,4.9.,5.3.,5.5.,5.6.,5.8.,5.10.,7.4.,9.2,9.14 договору Розділ 11 передбачає порядок дострокового повернення кредиту.

Пунктом 2.1. вказаного договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов»язань позичальника банком приймається: - іпотека житлового будинку Б-3 загальною площею 695,5 кв.м., житловою площею 311,8 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки б/н від 30.08.2006 р. на суму 913 000 грн. з ОСОБА_9; - іпотека земельної ділянки, загальною площею 884 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки б/н від 30.08.2006 р. на суму 27 688,00 грн. з ОСОБА_4; - порука ОСОБА_10 згідно договору поруки б/н від 30.08.2006 р. (т.1 а.с. 9).

Згідно п. 1.3. укладених договорів іпотеки від 30.08.2006 р. житлового будинку та земельної ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4, іпотекою за цими договорами забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору №0 від 30.08.2006 р. (кредитний договір 1) та додатковою угодою №1 від 30.08.2006 р. про встановлення ліміту овердрафту до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №VC5N/295 від 30.08.2006 року (кредитний договір 2), (разом кредитний договір 1, кредитний договір 2 - «кредитний договір»). Строк користування кредитом за кредитним договором 1 встановлено згідно з графіком погашення, що є додатком до даного кредитного договору 1, але в будь-якому випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 29 червня 2011 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору. Строк користування кредитом за кредитним договором 2 встановлено не пізніше 30 серпня 2007 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору 2 (т.1 а.с. 23,27).

Згідно п.1.4. укладених договорів іпотеки від 30.08.2006 р. житлового будинку та земельної ділянки у випадку невиконання позичальником положень кредитного договору іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші санкції, а також видатки, по зверненню стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію.

Згідно п.5.1. укладених договорів іпотеки від 30.08.2006 р. житлового будинку та земельної ділянки іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог за договором та за кредитним договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (або частково невиконання) позичальником та/або іпотекодавцем своїх зобов»язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених договором, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 договору.

Додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 р. до цього договору банк та позичальник домовилися про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором (п.1.2. договору), а саме позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 04.06.2028 р., якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту до умов договору (т.1 а.с. 19).

Згідно пункту 2 вказаної додаткової угоди позичальник зобов»язується не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди докласти всіх необхідних зусиль, здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за договором надає третя особа) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угодо до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов»язань позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за договором, на зміну зобов»язання, обумовлену підписанням цієї додаткової угоди. У випадку невиконання позичальником зобов»язання, встановленого цим пунктом додаткової угоди протягом 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди, банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахування плати за кредит у порядку, встановленому договором та/або визнати цю додаткову угоду такою, що втратила чинність (т.1 а.с. 19).

Отже, зі змісту договорів іпотеки від 30.08.2006 р. житлового будинку та земельної ділянки вбачається, що предмети іпотеки передані іпотекодержателю до повернення позичальником кредиту, строк користування яким встановлено кредитним договором до 29.06.2011 р. та цей строк було змінено сторонами додатковою угодою №1 від 02.09.2009 р до 04.06.2028 р.

Отже, згідно пункту 2 вказаної додаткової угоди №1 саме на позичальника покладено обов»язок здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за договором надає третя особа), відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов»язань позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за договором, на зміну зобов»язання, обумовлену підписанням цієї додаткової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2010 р. між банком та поручителем ОСОБА_10 укладено договір про внесення змін до договору поруки, відповідно до умов якого поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов»язання, договір доповнено пунктом 7, що вбачається із рішення Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08.02.2016 р., яким стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_10 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 30.08.2006 р. у розмірі 523 167,89 грн., яке набрало законної сили та звернено до примусового виконання (т.3 а.с. 25-27, 29-34). Отже, з поручителем ОСОБА_10 договір про внесення змін до договору поруки був укладений.

Проте, по справі вбачається, що позичальником ОСОБА_5 на виконання умов додаткової угоди №1 від 02.02.2009 р. не було здійснено необхідних дій для укладення додаткових договорів з іпотекодавцем ОСОБА_4, по справі не вбачається, що банк вживав заходи для укладення додаткових договорів з іпотекодавцем ОСОБА_4, не вбачається, що іпотекодавець ОСОБА_4 була обізнана з умовами додаткової угоди №1 від 02.02.2009 р., якою було змінено основне зобов»язання, а саме збільшено обсяг її відповідальності в частині збільшення без її відома дії строку кредитного договору ще на 17 років від дати повернення кредиту 29.06.2011 р.

Неукладення додаткових договорів з іпотекодавцем ОСОБА_4 на виконання додаткової угоди №1 з позичальником ОСОБА_5 тягне за собою набуття банком протягом 30 календарних днів з дати укладення додаткової угоди від 02.02.2009 р. права вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахування плати за кредит у порядку, встановленому договором та/або визнати цю додаткову угоду такою, що втратила чинність.

Вбачається, що банк не визнавав цю додаткову угоду такою, що втратила чинність, але скористався своїм правом дострокового повернення кредиту та нарахування плати за кредит у порядку, встановленому договором, а саме, 26.06.2015 р. звернувся до суду з даним позовом. 06.02.2015 р. банк направив вимоги в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» на адресу іпотекодавця ОСОБА_4, в яких вказав на можливу реалізацію свого права на звернення стягнення на предмети іпотеки у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цих вимог, вимоги нею отримані 14.02.2015 р., тобто банк звернувся до суду з даним позовом більш ніж через шість років після укладення додатковї угоди від 02.02.2009 р. та більш ніж через три роки після встановленого договорами іпотеки строку повернення кредиту 29.06.2011 р., чим порушив вимоги п. 2 додаткової угоди від 02.02.2009 р. (т.1 а.с. 31-32,33-34,35,36).

Ухвалюючи судове рішення у справі, місцевий суд прийшов до висновку про те, що будь-які зміни до договорів іпотеки щодо строків повернення кредитних коштів після укладення додаткової угоди від 02.02.2009 р. не вносилися, тому термін дії кредиту, визначений в іпотечних та кредитному договорах, перестали відповідати один одному, отже з моменту внесення змін до кредитного договору без відповідних змін у договори іпотеки правовідносин за договорами іпотеки є припиненими, але при цьому місцевий суд залишив поза увагою вище вказаний пункту 2 додаткової угоди та не дав правової оцінки фактичним обставинам справи з огляду на нього.

По справі вбачається, що відсутні докази про те, що позичальник вживав заходи для укладення відповідних договорів про внесення змін у договори забезпечення у зв»язку зі зміною зобов»язання, які виникли після підписання додаткової угоди від 02.02.2009 р.

Отже, пунктами 1.3. договорів іпотеки від 30.08.2006 р., які укладені між банком та іпотекодавцем ОСОБА_4, передбачено, що строк користування кредитом за кредитним договором1 встановлено згідно з графіком погашення, що є додатком до кредитного договору 1, але в будь-якому випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 29 червня 2011 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору 1 (т.1 а.с. 23,27).

Згідно п.8.2. укладених договорів іпотеки від 30.08.2006 р. житлового будинку та земельної ділянки всі зміни та доповнення до договору мають юридичну силу лише за умови виконання їх у письмовій формі і підписання уповноваженими на те представниками сторін ( т.1 а.с. 25,30).

Таким чином, зміни та доповнення до договорів іпотеки від 30.08.2006 р. не були внесені, тобто строк їх дії не був продовжений.

Оскільки у даному випадку додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 р. до кредитного договору сторони домовилися про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором (п.1.2. договору), а саме позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 04.06.2028 року, іпотекодавець ОСОБА_4 не була ознайомлена з додатковою угодою та не надавала згоду забезпечувати змінене основне зобов»язання, то з урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що висновок місцевого суду про задоволення зустрічного позову про визнання договорів іпотеки припиненими є правильним, як такий, що відповідає умовам договорів, укладених між сторонами, а саме банком та іпотекодавцем ОСОБА_4 в межах спірних правовідносин, не суперечить вимогам діючого законодавства, тому зустрічний позов підлягає задоволенню, первісний позов є необгрунтованим, задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано пункти абз. 3 п.1.3. що строк користування кредитом за кредитним договором від 30.08.2006 р. встановлено згідно з графіком погашення, що є додатком до даного кредитного договору, але в будь-якому випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 29.06.2011 р., якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору, оскільки дійсно до основного кредитного договору додатковою угодою внесені зміни щодо кінцевого терміну повернення кредиту в повному обсязі, проте, такі зміни в основні договори іпотеки не були внесені, іпотекодавець не був ознайомлений про збільшення обсягу відповідальності. Суду не були надані докази того, що банком чи позичальником вживалися заходи щодо укладення додаткових угод з іпотекодавцем у зв»язку з укладенням додаткової угоди до основного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.