Справа № 211/1651/18
Провадження № 2/211/1280/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 червня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

за участі секретаря Зоріної С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказавши, що 12 листопада 2005 року вона на підставі договору купівлі-продажу стала власником квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 27/139. Вказаний договір був зареєстрований на Українській товарній біржі, однак нотаріально не посвідчений. На теперішній час вона бажає узаконити даний договір, однак правоустановчі документи на кватиру на імя відповідача вже не існують, тому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.11.2005 р. укладений між нею та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на зазначену квартиру.

В судове засідання сторони не зявилися, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність: ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягає, ОСОБА_2 проти позовних вимог не заперечує. Представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про слухання справи за його відсутності , наполягав на задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності , заперечень не мають.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12 листопада 2005 року на Українській товарній біржі між ОСОБА_2, як Продавцем з однієї сторони та ОСОБА_1, як Покупцем з іншої сторони, остання придбала трикімнатну квартиру, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., яка розташована на восьмому поверсі девятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6 копія договору ).

Згідно довідки КП " Криворізьке БТІ" ДОР ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 19.12.1996 року є власником квартири за адресою м. Кривий Ріг вул. Лісового 27/139 (а.с. 8).

Згідно інформації з товарної біржі на запит суду 12.11.2005 року на Українській товарній біржі дійсно посвідчувався договір купівлі - продажу нерухомості № 460552 згідно якого покупець ОСОБА_1 купила, а продавець ОСОБА_2 продав квартиру за адресою м. Кривий Ріг вул. Лісового 27/139 .

Згідно матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу виконали умови договору, передали один-одному обєкт нерухомості та грошові кошти, прийняли їх.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 316, 328, 392 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 15 Закону України «Пре товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991року (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно до ч.2ст.220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації.

Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу квартири, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ч. 657 ЦК України, але він був письмо зареєстрований на Українській товарній біржі 12.11.2005 року № 460552. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 220, 334 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 223, 264 ЦПК України, суд , -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 12 листопада 2005 року на Українській товарній біржі, між ОСОБА_2, як Продавцем з однієї сторони та ОСОБА_1, як Покупцем з іншої сторони, відповідно до якого остання придбала трикімнатну квартиру, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., яка розташована на восьмому поверсі девятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., яка складається з: 1-а кімната 17,20 кв.м., 2-а кімната 12,30 кв.м, 3-я кімната 9,20 кв.м., кухня площею 9,7 кв.м., ванна кімната 2,0 кв.м., вбиральня 1,0 кв.м., вбудована шафа 2,0 кв.м., коридор 10,0 к.в.м. Квартира обладнана лоджією 10,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуваннямп.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

-відповідач ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

-третя особа Українська товарна біржа, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя: ОСОБА_4