Справа № 128/1479/18
Провадження № 22-ц/772/1622/2018
Головуючий у суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

З участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

заінтересовані особи - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Ісаєва (Білозарецька) О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_5, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Бондаренко О.І. у м. Вінниці без повідомлення (виклику) учасників справи,

у справі № 128/1479/18 за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Ісаєва (Білозарецька) Олена Юріївна, про встановлення неправильності записів в державному акті та в договорі купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення неправильності записів в державному акті та в договорі купівлі-продажу.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_6, після смерті якого вона оформляє спадщину, в ході чого стало відомо, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_7, та в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_6, допущено помилки в цільовому призначенні земельної ділянки та її площі.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі згідно частини 4 статті 315 ЦПК України, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право щодо спадкового майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, поданій її представником ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Зазначила, що висновки суду про наявність спору про право щодо спадкового майна є передчасними та необґрунтованими. При цьому, суд не наводить в чому саме полягає спір про право і з ким такий спір виник. Сама по собі обставина, що власник земельної ділянки помер і заявник перебуває в процесі оформлення права на спадкове майно, не дає підстав вважати, що існує спір про право.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту неправильності записів в державному акті, виданому Стрижавською селищною радою народних депутатів Вінницького району Вінницької області ОСОБА_7 в частині цільового призначення землі та її площі; а також про встановлення факту неправильності запису в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Ісаєвою О.Ю. 04.11.2003 за реєстровим №4475 в частині цільового призначення землі та її площі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності неправильності записів в правовстановлюючих документах.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним. Зі змісту частини 2 статті 315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Оскільки з вказаної заяви і доданих до неї матеріалів вбачається спір про право щодо спадкового майна, тому районний суд прийшов до висновків, що у відкритті провадження в даній справі в порядку окремого провадження слід відмовити згідно частини 4 статті 315 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони фактично ґрунтуються на не підтверджених доказами припущеннях існування спору про право щодо спадкового майна.

Саме по собі звернення до суду із заявою у порядку частини 2 статті 315 ЦПК України не дає підстави для висновку про наявність спору про право.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 2 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, підставою для відмови у відкритті провадження за заявою, поданою у порядку частини 2 статті 315 ЦПК України, є встановлення судом обставин, які дають беззаперечні підстави для висновку про наявність спору про право, разом з тим, із матеріалів заяви ОСОБА_3 на стадії відкриття провадження у справі, такого висновку дійти не можна.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до постановлення судом помилкової ухвали, остання підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.