АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 755/15973/17

провадження № 22-ц/796/7843/2018

20 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Волошиної В.М.

при секретарі Дуці В.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та звільнення від заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року у складі судді Чех Н.А.,

встановив:

24.10.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 03 квітня 2018 року просив звільнити його від заборгованості по аліментам, яка виникла у період з 01 листопада 2016 року по 01 вересня 2017 року на загальну суму 34 080 грн. 68 коп. та змінити спосіб присудження аліментів з твердої грошової суми - 2000 грн. на 1/3 частину від заробітку, пенсії по інвалідності, доходу на утримання двох неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 грн., починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 20 вересня 2017 року, наданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва Гавел О.О., заборгованість за аліментами станом на 01 вересня 2017 року становить 34 080 грн. 68 коп.

Зазначив, що на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів він був підприємцем на загальній системі оподаткування, крім того працював неповний робочий день водієм в ТОВ «Картуз» та офіційно отримував заробітну плату 1500 грн., якої було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, а й своїх неповнолітніх дітей.

На даний час він звільнився, ніде не працює, не отримує доходів і заробітку, є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1312 грн.

Відповідно до висновку від 29.03.2017 року Київського онкологічного центру , у нього діагностовано рак правої легені.

Крім цього, він є хворим на цукровий діабет, тип 2, інсулінопотребуючий, середнього ступеня важкості в стадії субкомпенсації, має діабетичну мікроаніопатію нижніх кінцівок з больовим синдромом, гіперметропію середнього ступеню обох очей, діабетичний гепатоз, астено-невротичний синдром, хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії.

З огляду на вказані обставини та у відповідності до ч.1 ст. 192 СК України просив зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу присудження з твердої грошової суми 2000 грн. на 1/3 частку від його заробітку, пенсії по інвалідності, доходу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що в матеріалах справи містяться медичні документи, що підтверджують факт виникнення тяжкої хвороби вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів.

З наявних матеріалів вбачається, що протягом 2016-2017 років він доволі часто знаходився на лікуванні в стаціонарній лікувальній установі, де 16.02.2017 року у нього було діагностовано рак правої легені.

Оскільки стан його здоров'я погіршився, у 2018 році він пройшов повторний огляд медико-соціальної експертної комісії та 09.08.2018 року отримав нову довідку МСЕК серія АВ №0980529, якою визначено, що він не придатний до регулярної праці. Пенсія по інвалідності в розмірі 1312 грн. є його єдиним джерелом доходу. Він знаходиться на утриманні своєї матері і сестри, оскільки його доходу не вистачає навіть на власне медичне лікування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зазначила, що надані позивачем докази не свідчать про його повну непрацездатність. Останній може працювати нерегулярно, на умовах неповного робочого часу. Наявне у нього обмеження в працездатності встановлено до 01.05.2019 року. Право осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу забезпечується шляхом їх безпосереднього звернення на підприємства або до державної служби зайнятості. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зменшення розміру аліментів прямо суперечить інтересам малолітніх дітей. З березня 2016 року позивач принципово відмовляється утримувати своїх дітей, станом на 01.09.2018 року створив заборгованість 58 080,68 грн., за мінусом перерахованих 16.11.2016 р. 500 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Пояснив, що з серпня по грудень 2016 року він працював без укладення трудового договору, у січні 2017 р. у нього виявили захворювання на рак правої легені, у лютому 2017 року проведено операцію по видаленню правової легені. За своїм станом здоров'я, наявності у нього інших захворювань, в тому числі на цукровий діабет, що потребує значних коштів, він не має можливості погасити заборгованість по аліментам, що виникла, та в подальшому сплачувати аліменти у розмірі, що перевищують розмір його пенсії.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_7, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач пояснила, що не зважаючи на проведену операцію та встановлення другої групи інвалідності, позивач продовжує підробляти, а тому має можливість сплачувати аліменти та заборгованість, що виникла.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ &quxt;Про судоустрій і статус суддів&qu:b; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України ( далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 2000 грн. на 1/3 частину від його доходу та звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у період з 01.11.2016 р. по 01.09.2017 р., суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності вказаних позовних вимог.

При цьому суд не прийняв до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи, зважаючи на здатність останнього працювати в спеціально створених умовах, а також відсутність доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1998 року. У квітні 2016 р. шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.17-21).

При визначенні розміру аліментів, що підлягали стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що відповідача 30.04.2014 р. звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, до 10.02.2015 р. останній отримував допомогу по безробіттю. З 2009 року відповідач страждає на хронічні захворювання, згідно консультаційного висновку спеціаліста відповідачу встановлений діагноз - цукровий діабет ІІ типу в стадії декомпенсації.

Відповідно до змісту довідки до акта огляду МСЕК АВ №0653693, ОСОБА_2 21.04.2017 р. встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2019 року. Висновок про умови та характер праці: може працювати в спеціально створених умовах (а.с. 8).

Відповідно до консультативного висновку лікаря Київського міського онкологічного центру від 29.03.2017 р., ОСОБА_2 встановлено діагноз: рак нижньої долі правої легені; стан після видалення правої легені з резекцією перикарда, передсердя тощо. Планується амбулаторне обстеження з метою визначення подальшої тактики лікування (а.с.10).

Сукупність зібраних по справі доказів, з урахуванням пояснень сторін, дає підстави для висновку, що причиною виникнення заборгованості за аліментами слугувало тяжке захворювання позивача на рак, що потягло за собою встановлення другої групи інвалідності та неможливості його до регулярної праці.

Доводи відповідача про те, що позивач працює та має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, є недоведеними.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення по часткове задоволення позову.

Відповідно до довідки-розрахунку від 20.09.2017 р., затвердженої начальником Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами станом на 01.09.2017 р. становить 34 080,68 грн., з яких: 14 580,68 грн. - заборгованість станом на 01.11.2016 р., 19500 грн. - заборгованість за період з листопада 2016 р. по серпень 2017 року включно (а.с.14-15).

При визначенні розміру заборгованості, від сплати якої підлягає звільненню ОСОБА_2, суд враховує пояснення позивача в тій частині, що до грудня 2016 року він працював, матеріальне становище його залишалось незмінним.

За період з січня 2017 р. по серпень 2017 р. заборгованість позивача за аліментами становить 16 000 грн., від сплати якої останній підлягає звільненню (а.с.15).

Судом встановлено, що відповідно до довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Дніпровський район від 26.05.2017 р. №7392, ОСОБА_2 перебуває на обліку у вказаному відділі та отримує пенсію по інвалідності ІІ гр., заг. захв., в розмірі 1312 грн. з 21.04.2017 р. по 30.04.2019 р. (а.с.9).

Доказів отримання позивачем інших доходів матеріали справи не містять.

З огляду на доведеність існування обставин, які підтверджують зміну матеріального становища та погіршення стану здоров'я позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і в частині відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів та ухвалення нового рішення про його часткове задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами за період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року в сумі 16 000 грн.

Змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04 серпня 2016 року ( справа №755/4975/16-ц).

Стягувати з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення повноліття.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: