ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5822/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Комаревцевої Л.В.,

з секретарем Гаврилюк О.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року надійшла до суду позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 17 липня 2018 року, позивачі вказують, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25 квітня 2006 року НОМЕР_1 власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних долях.

У 2007 році відповідач ОСОБА_6 звернулася до позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням зареєструвати її в квартирі позивачів, для можливості оформити пенсію, на що останні погодились.

25 квітня 2007 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували відповідача у квартирі АДРЕСА_1, попередньо домовившись, що через певний час відповідач самостійно зніметься з реєстрації.

Відповідно до довідки форми №3 від 27.05.2009 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 5 чоловік: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З моменту реєстрації відповідач жодного дня не проживала у вищевказаній квартирі, її особистих речей у квартирі не має та ніколи не було, за комунальні послуги ОСОБА_6 також ніколи не сплачувала.

Протягом останніх декількох років позивачі намагались домовитись із відповідачем щоб вона самостійно знялась з реєстрації, однак ОСОБА_6 постійно відмовлялась та ухилялась.

Даний факт підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 травня 2018 року, складений власниками квартири АДРЕСА_1 та мешканцями сусідніх квартир, відповідно до якого відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2007 року у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає.

Крім того, позивач ОСОБА_4 зверталася із заявою про підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Листом Дарницького УП ГУНП у м. Києві №Л-2210/48/04-2018 від 01.06.2018 року зазначено, що в ході перевірки матеріалу було проведено бесіду із сусідами та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не проживає та не проживала.

Враховуючи, що відповідач не проживає без поважних причин в квартирі АДРЕСА_1, близько 11 років, позивачі просять суд визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове позивачі не з'явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечили.

В судове засідання відповідач не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи за останньою відомою суду адресою його реєстрації.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25 квітня 2006 року НОМЕР_1 власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних долях. (а.с. 19)

Відповідно до довідки форми №3 від 27.05.2009 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 5 чоловік: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 20)

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 травня 2018 року, складеного власниками квартири АДРЕСА_1 та мешканцями сусідніх квартир, зазначано, що відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2007 року у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає. (а.с. 21)

Листом Дарницького УП ГУНП у м. Києві №Л-2210/48/04-2018 від 01.06.2018 року вказано, що в ході перевірки матеріалу було проведено бесіду із сусідами та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не проживає та не проживала. (а.с. 23)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрований, чим порушує право власності позивачів, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивачі обмежені у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачам матеріальної шкоди.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів понесені витрати із сплати судового збору по 704, 80 грн на кожного. (а.с. 9-12)

Керуючись ст.ст. 13, 48, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 391, 321, 391 405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5витрати по сплаті судового збору по 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) на кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2018

Суддя Л.В. Комаревцева