РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3402/16-ц

пр. № 2/759/1198/18

21 серпня 2018 року 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі :

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

за участі секретаря - Медвідчук В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача- Троцюк О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Наталії Володимирівни, третя особа : ОСОБА_6

про скасування нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 р. ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом та просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесену державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва Антновою А.В. 18.03.2013 р. ВП № 18406089.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 04 травня 2017 р. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 31 травня 2017 р.

В червні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Н.В. про скасування нотаріальної дії.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26 квітня 2018 р. основний позов ОСОБА_6 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м.Києва, третя особа : ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця - залишено без розгляду.

Вимоги заявленого ОСОБА_1 позову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Н.В. обґрунтовані тим, що в жовтні 2007 р. ОСОБА_1, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_8., матері ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації за ? частину квартири АДРЕСА_1. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року по справі №2-3920/2007 р. в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належать на праві власності в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_8. В подальшому, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008 року вказані позовні вимоги були задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 компенсацію за вказане спадкове майно, а саме за 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в сумі 261 935 грн. 00 коп., судовий збір в розмір 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., всього 263 665 грн. 00 коп. На виконання вищевказаного рішення суду був виданий Святошинським районним судом м. Києва виконавчий лист №2-336 від 0310.2008р. про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 263 665,00 грн. Зазначений виконавчий лист перебував на виконанні у Відділі ДВС Святошинського РУЮ м. Києва та було відкрито виконавче провадження №18406089. 18 березня 2013 року державним виконавцем Антоновим А.В. було прийнято постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі Акту державного виконавця про прилюдні торги від 18.03.2013р. Відповідно до Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013 року ОСОБА_1, стягувачу за виконавчим провадженням №18406089, було передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, а саме 168 754,00 грн. наступне майно:? частини однокімнатної квартири №104, заг. пл. 41,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_8 На неодноразові звернення позивача до Державної реєстраційної служби з заявою про проведення державної реєстрації права власності на ? частину квартири на підставі Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013 року, в проведенні реєстрації було відмовлено, у зв'язку з тим, що встановлено наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження №5954831, зареєстроване 01.11.2007 р., підстава ухвала Святошинського районного суду м. Києва, БР-26, 16.10.2007 р. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла та ОСОБА_6 яка є донькою померлої звернулась до Приватного нотаріуса КМНО Зверькової Н.В. для оформлення спадщини після смерті своєї матері про що свідчить спадкова справа №7/2014. 12.08.2014 року нотаріусом було видано ОСОБА_6 в порядку спадкування після матері - ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №2237), виданого Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 08.12.2004 року за реєстром №8-7627. Як вказує позивач, вчинення нотаріусом нотаріальної дії по видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 порушує її право власності на ? частину спірної квартири та фактично унеможливлює реєстрацію її права власності на ? частину квартири, яка належала ОСОБА_8 та була передана позивачу у власність на підставі Акту та Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013р., виданих державним виконавцем Антоновим А.В. відділу ДВС Святошинського РУЮ м. Києва. Таким чином, Приватним нотаріусом КМНО Зверьковою Н.В. при приведенні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері 12.08.2014р. було не дотримано та порушено вимоги чинного законодавства при вчиненні зазначеної нотаріальної дії, а тому посилаючись на ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат», ст.24 та 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 392 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити:

- Визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Наталії Володимирівни по видачі ОСОБА_6 Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого в реєстрі за номером НОМЕР_1, спадкова справа №7/2014.

- Скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Наталією Володимирівною та зареєстроване в реєстрі за номером НОМЕР_1.

- Вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про підставу виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер НОМЕР_1, виданий 12.08.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б., витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, серія та номер: 38108542, виданий 12.08.2014р. видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити вказуючи на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Наталії Володимирівни Троцюк О.В. проти заявлених позовних вимог заперечував в частині визнання дій нотаріуса неправомірними вказуючи що нотаріусом при вчиненні вказаної нотаріальної дії було дотримано та не було порушено вимоги чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_12 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з досліджених матеріалів цивільної справи 2-336/2008 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення грошової компенсації за ? частину квартири предметом спору є квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 її батьком відповідно до свідоцтва про народження вказано ОСОБА_13.

Квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 11 вересня 1999 р. по реєстру №2-1974 зареєстрованого в КМБТІ 09 жовтня 1998 р. за №4208.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2005 р. виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_13

В травні 2005 р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом про вселення в квартиру АДРЕСА_1.

В жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського райсуду м. Києва з позовом до ОСОБА_8 про стягнення грошової компенсації за ? частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року по справі №2-3920/2007 р. в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належать на праві власності в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на її користь компенсацію за спадкове майно, а саме за 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в сумі 261 935 грн. 00 коп., судовий збір в розмір 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., всього 263 665 грн. 00 коп.

На виконання вищевказаного рішення суду був виданий Святошинським районним судом м. Києва виконавчий лист №2-336 від 0310.2008р. про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 263 665,00 грн.

Зазначений виконавчий лист перебував на виконанні у Відділі ДВС Святошинського РУЮ м. Києва та було відкрито виконавче провадження №18406089.

18 березня 2013 року державним виконавцем Антоновим А.В. було прийнято Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі Акту державного виконавця про прилюдні торги від 18.03.2013р. Зазначена Постанова державного виконавця є чинною.

Відповідно до Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013 року ОСОБА_1 як стягувачу за виконавчим провадженням №18406089, було передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, а саме 168 754,00 грн. наступне майно:

? частини однокімнатної квартири №104, заг. пл. 41,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

ОСОБА_6 яка є донькою померлої звернулась до Приватного нотаріуса КМНО Зверькової Н.В. для оформлення спадщини після смерті своєї матері про що свідчить спадкова справа №7/2014.

12.08.2014 року нотаріусом було видано ОСОБА_6 в порядку спадкування після матері - ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №2237), виданого Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 08.12.2004 року за реєстром №8-7627.

Однак, як вбачається з досліджених судом матеріалів цивільної справи №759/16847/14-ц за позовом ОСОБА_6 до Київської міської Ради про визнання права власності, в жовтні 2014 р. ОСОБА_6 звернулась до суду з вищевказаним позовом та знаючи про проведення 18.03.2013 р. прилюдних торгів на яких відповідно до постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013 року ОСОБА_1 як стягувачу за виконавчим провадженням №18406089, було передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, а саме 168 754,00 грн. наступне майно: ? частини однокімнатної квартири №104, заг. пл. 41,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_8 про вказані обставини суду не вказала, а зазначала що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008 року за ОСОБА_8 визнано право власності на вказану ? частину квартири.

Таким чином, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 р. за ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину однокімнатної квартири НОМЕР_2, заг. пл. 41,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері- ОСОБА_8 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 що належала спадкодавцю на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18.09.2008 р.

Таким чином, на момент розгляду вказаної справи власником вказаної квартири однокімнатної квартири НОМЕР_2, заг. пл. 41,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6.

Тоді як станом на час винесення рішення Святошинського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 р. та видачі 12.08.2014 року нотаріусом ОСОБА_6 в порядку спадкування після матері - ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №2237), виданого Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 08.12.2004 року за реєстром №8-7627 відповідно до Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі Акту державного виконавця про прилюдні торги від 18.03.2013р. та вказаної постанови від 18.03.2013 р. власником ? частини даної квартири яка передана в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням №18406089, була ОСОБА_1.

Однак, про існування вказаного факту ОСОБА_6 та її представником ОСОБА_12 було приховано як від суду на час прийняття рішення Святошинського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 р. так і від нотаріуса 12.08.2014 р. на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Статтею восьмою Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основні засади судочинства, встановлені ч. 2 ст. 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до ст. 8 Основного Закону. Ця норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина.

Отже, основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність.

Зазначені конституційні положення кореспондуються з положеннями ст. ст. 2 та 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України.

За правилами частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом частини третьої даної статті однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

В абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція) передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду.

Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 двічі зверталась до Державної реєстраційної служби з заявою про проведення державної реєстрації права власності на ? частину квартири на підставі Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013 року, однак в проведенні реєстрації двічі було відмовлено, у зв'язку з тим, що встановлено наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження №5954831, зареєстроване 01.11.2007 р., підстава ухвала Святошинського районного суду м. Києва, БР-26, 16.10.2007 р.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» .

Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» від 31.01.1992 при вирішення питання щодо обґрунтованості вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суровій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. При цьому користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

Пунктом 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 12.04.2017р. на ? частину квартири АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_8 накладено обтяження - арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5954831). Зазначене обтяження зареєстровано в реєстрі 01.11.2007 року 17:45:52 за №5954831 реєстратором Дванадцятою Київською держаною нотаріальною конторою на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва ід 16.10.2007р., Р-26.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Однак, як вбачається з вказаного вище відмова в даному випадку від вчинення нотаріальної дії не є обов»язком нотаріуса в розумінні п.6 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , враховуючи наведене суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Наталії Володимирівни по видачі ОСОБА_6 Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого в реєстрі за номером НОМЕР_1, спадкова справа №7/2014.

Однак, оскільки на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній не належала на праві власності ? частина спірної квартири, оскільки відповідно до Акту та Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.03.2013р., зазначене нерухоме майно було передано мені у власність в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-336 від 03.10.2008 р. то підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, у нотаріуса не існувало.

Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Наталією Володимирівною та зареєстроване в реєстрі за номером НОМЕР_1, а також вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про підставу виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер НОМЕР_1, виданий 12.08.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б., витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, серія та номер: 38108542, виданий 12.08.2014р. видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б.

Враховуючи викладене та керуючись ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат», ст.24 та 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 392 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 89, 74, 76, 79, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Наталії Володимирівни, третя особа: ОСОБА_6 про скасування нотаріальної дії - задовольнити частково.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, видане 12 серпня 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Наталією Володимирівною та зареєстроване в реєстрі за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6 - скасувати.

Вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про підставу виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер НОМЕР_1, виданий 12.08.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б., витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, серія та номер: 38108542, виданий 12.08.2014р. видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.Б.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук