22-ц/775/633/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року

Єдиний унікальний номер 263/9056/18

Номер провадження 22-ц/775/633/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Попової С.А.,Зайцевої С.А.

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року, у складі судді Шатілової Л.Г.,

та апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року, у складі судді Шатілової Л.Г.,

за заявами ОСОБА_3 про замінузаходу забезпечення позову та про забезпечення позову у цивільній справі

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2,

Третя особа без самостійних вимог: Центральний відділ Державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області,

про визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витребування нерухомого майна,

В с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, в якому просила визнати нежиле приміщення № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20806594, спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4, здійснити поділ спільної сумісної власності, визнавши за нею та ОСОБА_4 право власності за кожним по ? частки на вказане нежиле приміщення, зняти арешт з ? частки цього приміщення та з метою забезпечення позову зупинити продаж вказаного арештованого майна.

Одночасно зі зверненням до суду з даним позовом, ОСОБА_3 звернулась із заявою в якій просила вжити заходів забезпечення позову, а саме зупинити продаж арештованого майна - нежитлового приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20806594, боржник ОСОБА_4

В обґрунтування заяви зазначала, що на виконанні в Центральному відділі Державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Центральний ВДВС) знаходиться виконавчий лист виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, відкрито виконавче провадження №55507866 та на спірне нежиле приміщення накладено арешт. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було призначено суб'єкта оціночної діяльності, яким надано звіт про оцінку вартості спірного нежилого приміщення проведеного в цілому, в тому числі і належної їй ? частини. У зв'язку з чим на даний момент виставлено на торги належну їй частину нежилого приміщення та існує ризик його незаконного відчуження.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

11 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась із заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер 20806594, що належить ОСОБА_4

В обґрунтування заяви зазначала, що станом на 11 липня 2018 року їй стало відомо про те, що відповідачем ОСОБА_1 здійснюються заходи щодо перереєстрації на його ім'я права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 в цілому, що призведе до позбавлення її, як позивача, права власності на ? частину вказаного приміщення, і істотно ускладнить і унеможливить виконання майбутнього рішення суду, якщо відбудеться відчуження спірного майна під час розгляду судом цієї справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на ? частину нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, зареєстрований за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2.

16 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про заміну раніше прийнятого заходу забезпечення позову та заборонити ОСОБА_1 здійснювати відчуження ? частини нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер 20806594, що належить ОСОБА_1

В обґрунтування заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що 13 липня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Сидоренко О.О. прийнято рішення про відмову у накладенні арешту на вказане майно з тих підстав, що з 10 липня 2018 року спірне майно зареєстровано за новим правонабувачем, а не за ОСОБА_4 Відповідно до Інформаційної довідки з реєстру прав власності від 13 липня 2018 року, на момент накладення арешту, право власності на спірне нежиле приміщення з 10 липня 2018 року зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1

Крім того, посилалась на те, що ОСОБА_1 прибув 13 липня 2018 року на АДРЕСА_1, де повідомив осіб, які користуються приміщенням (орендарів) про свій намір продати спірне приміщення, що істотно ускладнить і унеможливить рішення суду, якщо відбудеться нове відчуження спірного майна під час розгляду судом цієї справи.

Тому існує реальна загроза примусового відчуження належного їй майна, що змушує її звертатися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер 20806594.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 про заміну заходу забезпечення позову задоволено.

Замінено захід забезпечення позову у виді арешту майна, накладений ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2018 року у справі № 263/9056/18, та накладено арешт на ? частину нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, зареєстрованого за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, заборонивши останньому відчуження зазначеного нерухомого майна.

13 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про уточнення та збільшення позовних вимог, пред'явивши позов до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просила:

1. визнати за нею право власності на ? частки:

- на 59/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, яке складається з основної будівлі літ. В-1 і прибудови літ.В-1-1, а саме приміщення № 16, загальною площею 145,4 кв.м., основної будівлі літ. Г-1 і прибудови літ.Г-1-1, а саме приміщення № 14,15, загальною площею 243,1 кв.м., основної будівлі літ. Е-1, саме приміщення № 17 загальною площею 133,8 кв.м., основної будівлі літ. И-1, а саме приміщення № 11,12,13 загальною площею 191,1 кв.м., основної будівлі літ. Н-1 з ганком літ.н, а саме приміщення № 8, 9 загальною площею 112,3 кв.м., основної будівлі літ. Х-1, а саме приміщення № 18 загальною площею 51,1 кв.м., основної будівлі літ. Ж-1, а саме приміщення № 19 загальною площею 373,1 кв.м., ворота № 1, вимощення І;

- на нежиле приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 432,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20806594, яке складається з основної будівлі літ. П-1, загальною площею 134,2 кв.м., основної будівлі літ. Т-1, загальною площею 96,2 кв.м., основної будівлі літ. С-1, загальною площею 63,8 кв.м., основної будівлі літ. З-1, загальною 48,1 кв.м., основної будівлі літ. Б-1, загальною площею 89,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 0,4329 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:014:017;

2. Скасувати свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер:НОМЕР_3, виданого 10 липня 2018 року на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41984878 від 10 липня 2018 року та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41984381 від 10 липня 2018 року;

3. Витребувати ? частку 56/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, яке складається з основної будівлі літ. В-1 і прибудови літ.В-1-1, а саме приміщення № 16, загальною площею 145,4 кв.м., основної будівлі літ. Г-1 і прибудови літ.Г-1-1, а саме приміщення № 14,15, загальною площею 243,1 кв.м., основної будівлі літ. Е-1, саме приміщення № 17 загальною площею 133,8 кв.м., основної будівлі літ. И-1, а саме приміщення № 11,12,13 загальною площею 191,1 кв.м., основної будівлі літ. Н-1 з ганком літ.н, а саме приміщення № 8, 9 загальною площею 112,3 кв.м., основної будівлі літ. Х-1, а саме приміщення № 18 загальною площею 51,1 кв.м., основної будівлі літ. Ж-1, а саме приміщення № 19 загальною площею 373,1 кв.м., ворота № 1, вимощення І від ОСОБА_2

Одночасно із заявою про уточнення і збільшення позовних вимог ОСОБА_3 звернулась із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину 56/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, що зареєстровано за ОСОБА_2, заборонивши відчуження зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви зазначила, що предметом позовних вимог, після збільшення їх розміру, є визнання права власності на ? частини приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний № 20806594 та на 56/100 частки нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: НОМЕР_3, виданого 10 липня 2018 року, витребування майна від ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_1 13 липня 2018 року повідомив орендарів нежитлових приміщень АДРЕСА_1 про намір здійснити відчуження спірних нежитлових приміщень. Такий намір було реалізовано останнім шляхом укладення договору дарування від 27 липня 2018 року з ОСОБА_2

На даний час відповідачем ОСОБА_2 вживаються активні заходи щодо пошуку потенційних покупців спірного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, в тому числі шляхом проведення переговорів про умови укладення договору купівлі-продажу з орендарями спірних нежитлових приміщень.

Відчуження спірного нежитлового приміщення за зазначеною адресою, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769 істотно ускладнить і унеможливить виконання рішення суду по даній справі у майбутньому в разі задоволення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на ? частину 56/100 частки нежитлової будівлі № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 11119769, зареєстрованого за ОСОБА_2, заборонивши відчуження зазначеного нерухомого майна.

З ухвалою Жовтневого районного суду Донецької області від 18 липня 2018 року про заміну заходу забезпечення позову не погодився відповідач ОСОБА_1, посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з'ясування судом обставин справ, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду про заміну забезпечення позову та зняти арешт на ? частину нежитлового приміщення № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20806594, зареєстрованого за ОСОБА_1

Зокрема посилається на те, що судом першої інстанції порушені його права як законного власника вказаних приміщень, він є добросовісним набувачем на приміщення № АДРЕСА_1, яке було йому передано в порядку виконання судового рішення про стягнення з чоловіка позивачки заборгованості за договором позики. Позов позивачки є необґрунтованим та безпідставним, оскільки дані приміщення, відповідно до положень ст. 388 ЦК України та судової практики, не можуть бути у нього витребувані.

Метою позивачки при намаганні визнати право власності на ? частину приміщення, є бажання не захистити своє порушене право власності, а спроба уникнути відповідальності за рішенням суду про стягнення заборгованості з її чоловіка.

Доводи відповідачки про те, що вона лише у червні 2018 року дізналась про борги чоловіка та про його вимоги про їх повернення не відповідають дійсності, оскільки при укладенні договору позики та боргової розписки ОСОБА_3 давала свою згоду на отримання грошових коштів, давала суду певні документи у справі за його позовом до її чоловіка ОСОБА_4, а отже знала і про судовий процес і про наявність виконавчого провадження за яким йому було передано майно у власність.

З ухвалою Жовтневого районного суду Донецької області від 15 серпня 2018 року про забезпечення позову не погодилась відповідач ОСОБА_2, посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, її незаконність і необґрунтованість, просила ухвалу суду скасувати.

Зокрема посилається на те, що судом першої інстанції порушені її права як законного власника вказаних приміщень. ОСОБА_1 56/100 часток було передано в порядку виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 з чоловіка позивачки заборгованості за договором позики, а тому останній є добросовісним набувачем на приміщення № АДРЕСА_1. В подальшому за нею право власності на вказане приміщення було зареєстровано за нотаріально посвідченим договором дарування. Отже, як ОСОБА_1, так і вона є добросовісними набувачами приміщень, розташованих в АДРЕСА_1, тому дані приміщення, відповідно до положень ст. 388 ЦК України та судової практики, не можуть бути витребувані у неї, а позов позивачки є необґрунтованим та безпідставним.

Метою позивачки при намаганні визнати право власності на ? частину приміщення, є бажання не захистити своє порушене право власності, а спроба уникнути відповідальності за рішенням суду про стягнення заборгованості з її чоловіка.

Доводи відповідачки про те, що вона лише у червні 2018 року дізналась про борги чоловіка та про його вимоги про їх повернення не відповідають дійсності, оскільки при укладенні договору позики та боргової розписки ОСОБА_3 давала свою згоду на отримання грошових коштів, давала суду певні документи у справі за позовом ОСОБА_1 до її чоловіка ОСОБА_4, а отже знала і про судовий процес і про наявність виконавчого провадження за яким ОСОБА_1 було передано майно у власність.

Відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надходили, що відповідно до положень ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать записи в книзі телефонограм апеляційного суду № 1698-1701, поштові повідомлення про отримання повістки- повідомлення (т.1 а.с. 227, 228, 238, 239).

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 надав апеляційному суду заяву, в якій просив відкласти розгляд його апеляційної скарги та подовжити строк її розгляду, посилаючись на відсутність можливості приймати участь у судовому засіданні, оскільки знаходиться за межами м. Маріуполя.

19 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась з аналогічною заявою, в якій просила відкласти розгляд її апеляційної скарги та подовжити строк її розгляду, посилаючись на відсутність можливості приймати участь у судовому засіданні, оскільки знаходиться за межами м. Маріуполя

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так з матеріалів справи вбачається, що розгляд даної справи було призначено на 05 вересня 2018 року, однак розгляд даної справи було відкладено на 19 вересня 2018 року у зв'язку з поданням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяв про відкладення розгляду їх апеляційних скарг, посилаючись на відсутність у межах м. Маріуполя у день судового засідання та продовжено на п'ятнадцять днів строк розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року.

Таким чином, з наведених аналогічних підстав розгляд справи вже відкладався.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виконання ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надали відповідні докази поважності причин неявки в судове засідання та дійсної відсутності останніх за межами м. Маріуполя, зважаючи, що заяви було подано через канцелярію апеляційного суду в день судового засідання.

На підставі викладеного, апеляційний суд враховуючи відсутність поважних причин неявки сторін у судове засідання 19 вересня 2018 року, закінчення строку розгляду справи апеляційним судом, дійшов висновку про можливість розгляд справи за відсутністю сторін, повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника позивача - ОСОБА_6, яка просила апеляційні скарги відхилили, ухвали суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвали суду першої інстанції -залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 130318255 від 10.07.2018 року, нежиле приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, було зареєстроване за ОСОБА_4 (т.1 а.с. 39-43).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 130552073 від 11.07.2018 року, нежиле приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1а.с.61-64).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 130318255 від 10 липня 2018 року, нежиле приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, зареєстроване за ОСОБА_4

Враховуючи, що предметом позову по даній цивільній справі № 263/9056/18 виступає ? частина нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, та незабезпечення позову, у випадку перереєстрації права власності або відчуження спірного приміщення, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення позову, суд дійшов висновку за доцільне вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину вищевказаного нежилого приміщення.

Дійшовши висновку про задоволення заяви про заміну заходу забезпечення позову, суд виходив з того, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 130552073 від 11 липня 2018 року нежиле приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 20806594, зареєстроване за ОСОБА_1

Враховуючи, що предметом позову по цивільній справі № 263/9056/18 виступає ? частина нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20806594, при цьому незабезпечення позову, у випадку відчуження спірного нерухомого майна, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення позову, суд вважав за доцільне змінити раніше застосований захід забезпечення позову на інший та накласти арешт на ? частину вищевказаного нежилого приміщення.

Судом також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 42265627 від 27.07.2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної власності на 56/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 104-108).

Враховуючи, що предметом позову по цивільній справі № 263/9053/18 є 56/100 частин нежилого приміщення АДРЕСА_1, реєстраційний номер обьєкта нерухомого майна № 11119769 , при цьому незабезпечення позову, у випадку перереєстрації права власності або відчуження спірного майна може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення позову, суд дійшов висновку за доцільне вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину 56/100 частки вищевказаного нежилого приміщення.

З таким висновком апеляційний суд не може не погодить з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що предметом даного спору є визнання права власності на 1/2 частку нежилого приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 432,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20806594, яке зареєстровано за ОСОБА_1, та на ? частки від 56/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 11119769, яке зареєстровано за ОСОБА_2, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та витребування цієї частки майна від останньої(т.1 а.с.87-92).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (положення ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

За наслідками розгляду клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим постановляється ухвала.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Задовольняючи заяви про заміну забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відчуження майна, яке зареєстроване за ОСОБА_1, забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відчуження майна, яке належить ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що між сторонами існує спір та у разі задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витребування нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та встановлення заборони відчуження на вказане майно може утруднити виконання рішення суду, тому що вказане майно являлось власністю ОСОБА_4, потім перейшло у власність ОСОБА_1, а згодом, не дивлячись на наявний та не вирішений судовий спір, вказане нерухоме майно набуло іншого власника - ОСОБА_2, право власності на яке оспорюється.

Доводи апеляційної скарги щодо добросовісності набуття спірного майна як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2, необґрунтованості позову, можливості компенсування частки відчуженого не в інтересах сім'ї майна тощо є безпідставними, оскільки фактично зводяться до незгоди відповідачів з позовом по суті.

На стадії розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо правомірності накладення арешту на майно, яке є предметом спору, та заборони його відчуження, апеляційний суд не перевіряє підстави заявленого позову та не вирішує питання, чи підлягає він задоволенню, чи в задоволенні необхідно відмовити.

При цьому апеляційний суд зауважує, що вимоги заяв про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у вигляді накладення арешту є необхідним та обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема, у разі відчуження спірного майна третім особам тощо, враховуючи з часу подання позову не дивлячись на наявний та не вирішений судовий спір, вказане нерухоме майно набуло іншого власника, тобто існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, встановив реальність спірних правовідносин сторін, співмірність вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяв, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що на виконання ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвал суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: С.А.Зайцева

С.А.Попова

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Суддя Т.Б.Ткаченко