Ухвала

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа №426/10234/18

провадження №61-43662ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Луганської області від 31 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі

196 381,75 грн. за кредитним договором від 09 вересня 2011 року.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 03 травня

2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено підготовче судове засідання у вказаній справі.

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 31 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 03 травня 2018 року залишено без змін.

У вересні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Луганської області від 31 липня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та направити справу на новий розгляд до апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 03 травня 2018 року без змін, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що судом першої інстанції не порушено правила підсудності цивільної справи, оскільки позивач пред'явив позов до ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою, яка територіально відноситься до підсудності Сватівському районному суду Луганської області.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. При цьому доводи касаційної скарги про інше фактичне місце проживання ОСОБА_4 не дає підстав для зміни територіальної юрисдикції, оскільки згідно зі статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» інше місце проживання або перебування має бути належним чином зареєстровано у відповідному органі реєстрації. Таких доказів ОСОБА_4 не надала.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Луганської області від 31 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк