Справа № 22-ц-3180/12 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/1090/3908/12 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 38 21.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Голуб С.А., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання доньки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права в частині визначення підсудності про стягнення аліментів на утримання дитини.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу судового наказу суд послався на ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки встановив відсутність реєстрації місця проживання боржника, за адресою: АДРЕСА_1 та неможливість з'ясування зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи-боржника.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду наведеного, суд першої інстанції помилково дійшов передчасного висновку про повернення заяви з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року скасувати і направити справу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: