Справа № 445/1631/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип'яка П. В.

з участю секретаря Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, покликаючись на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач доводиться їй братом, і є зареєстрованим у вищевказаній квартирі, однак, останній з 2008 року там не проживає. Добровільно знятися з місця реєстрації відповідач не бажає, і це порушує права позивача, як власника житла.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, подавши при цьому заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого КП ЛОР "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 29,5 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно запису будинкової книги для прописки громадян, що проживають АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за вищевказаною адресою з 10.08.2010 року.

Крім того, реєстрація місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за вищевказаною адресою, підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.07.2018 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_2 Із зареєстрованих осіб останній фактично не проживає у даній квартирі, протягом десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником чи співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не проживає в такому більше року, відомості про те, що йому чинились перешкоди у користуванні будинком - відсутні.

Разом з тим, судом не встановлено, що ОСОБА_2 відсутній за місцем проживання протягом тривалого часу з поважних причин, а тому такий втратив право на користування квартирою.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача в користь позивача 352,40 гривень судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 258, 259, 261, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 383, 391, 406 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Повернути ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 коп., сплаченого при поданні позову, відповідно до квитанції №36 від 31.08.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Суддя П. В. Пилип'як