Номер провадження: 22-ц/785/5672/18
Номер справи місцевого суду: 2-3899/2004
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення без руху апеляційної скарги

12 червня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та проси суд стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі 32000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 травня 2004 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, про що був складений договір купівлі-продажу. У вказаному договорі ОСОБА_4 вказав, що в якості повної оплати за продану належну йому 1/2 частини квартири отримав від позивача грошову суму в розмірі 32000 грн, а також взяв на себе обовязок не пізніше 07 травня 2004 року оформити з позивачем договір купівлі-продажу вказаної частини квартири. Відповідач ОСОБА_5 також підписав цю розписку та зобовязався від імені ОСОБА_4 в строк не пізніше 07 травня 2004 року нотаріально оформити з відповідачем договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири. Разом з тим, як зазначив позивач, відповідачі свої зобовязання за договором не виконали. А тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом (а.с. 3).

15 червня 2004 року позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, та просив суд визнати дійсним вище вказаний договір купівлі-продажу від 03 травня 2004 року дійсним та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені. А саме визнано дійсним, укладений 03 травня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини вказаної квартири ОСОБА_3 (а.с. 13).

01.06.2018 року від ОСОБА_2 до суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року. Апелянт зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що спірна частина квартири знаходиться за адресою вул. Паркова, м. Іллічівськ, Одеська область, та не повернув позивачеві для подачі до належного суду його позовну заяву, чим порушив правила підсудності. Крім того, як зазначає апелянт, судом не було взято до уваги той факт, що крім відповідача ОСОБА_4 співвласником спірної квартири є апелянт ОСОБА_2, про що суду було відомо з наданих копії правовстановлюючих документів на квартиру, а саме Свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1994 року. Однак ні судом, ні позивачем, як вказує апелянт, його не було залучено до справи в якості третьої особи чим грубо було порушено норми ст. 108 ЦПК УРСР 1963 року. Крім іншого, апелянт зазначив, що спірна квартира належала йому та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності. Про продаж 1/2 частки спірної квартири його повідомлено не було. Про відчуження спірної частики від ОСОБА_4 апелянт ніколи не чув. 13 липня 2007 року ОСОБА_4 помер. Апелянт зазначає, що після смерті сина та на момент подачі апеляційної скарги від один проживає в спірній квартирі, оплачує комунальні послуги за всю квартиру та вважав її своєї власністю, оскільки прийняв спадщину після смерті свого сину. Про те, що спірна частка квартири була відчужена на підставі оскаржуваного рішення Малиновського районного суду м. Одеси апелянту стало відомо лише 02 травня 2018 року, коли він звернувся до нотаріуса Чорноморського міського нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4 в тому числі на спірну частку квартири. Апелянт в своїй скарзі пояснив, що в звязку з тим, що в нього не було правовстановлюючих документів на квартиру нотаріус рекомендував звернутись до КП «БТІ» Чорноморської міської ради для отримання дублікатів правовстановлюючих документів. 10 травня 2018 року КП «БТІ» Чорноморської міської ради видали апелянту належним чином завірену копію свідоцтва про право власності з відміткою про відчуження частки. Так апелянт зазначив, що вважає, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року по цивільній справі № 2-3899 було грубо порушено його право як співвласника майна. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити в справі нове рішення (а.с. 35-38). На підтвердження своїх доводів апелянт надав суду копії: свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1994 року відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_2 та члену його сімї ОСОБА_4 в рівних долях; довідки про склад зареєстрованих (сімї) у житловому приміщенні/будинку осіб № 15-4129 від 08.05.2018 року, відповідно до якої в спірній квартирі з 08.09.1982 року по теперішній час проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, усього одна особа, ОСОБА_4, який помер 13.07.2007 року, за даною адресою був зареєстрований з 15.01.2002 року по 29.08.2007 року; довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якої спірне нерухоме майно ні за ким не зареєстроване; свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлого 13.07.2007 року; витягу про реєстрацію спадковому реєстрі померлого ОСОБА_4; повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_2 було повідомлено, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його сина ОСОБА_4; квитанцій за сплату комунальних послуг спірної квартири; договору № 22268 про надання послуг з опалення та підігрівання води від 06.08.2004 року спірної квартири, укладеного між ОСОБА_2 та КП «Іллічівськтеплоенерго» та додаткової угоди до цього договору від 05.11.2010 року; договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території від 20.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та КП «Міське управління житлово-комунального господарства» (а.с. 47-56).

Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження. В обґрунтування поновлення строку апелянт зазначає, що оскаржуване рішення було постановлено за його відсутності, що позбавило його можливості захистити свої права і висловити свої заперечення щодо законності постановлення даного рішення. Про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо лише 02 травня 2018 року та його представник одразу ж звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 2-3899/2004, де нею зроблено його фотокопію. З метою отримання від суду належним чином завіреної копії рішення від 15 червня 2004 року апелянт через свого представника неодноразово звертався із заявами 10 травня 2018 року і 14 травня 2018 року з проханням надати копію оскаржуваного рішення, однак, як зазначає апелянт, листом Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 року № 5/2862018-Вих, який апелянтом було отримано 22.05.2018 року йому було відмовлено у видачі копії судового рішення. Тому посилаючись на норми цивільного процесуального законодавства, Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року (а.с. 19-20).

Зважаючи на вище зазначене, доводи апелянта, обставини справи, тривалий час, який пройшов після ухвалення рішення в справі суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дослідивши подане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржуване рішення ухвалене 15 червня 2004 року, тобто 14 років тому. Апелянт був та є власником 1/2 частини спірної квартири. Його син ОСОБА_4 проживав разом з ним в спірній квартирі до самої смерті 13.07.2007 року, що підтверджується наданою апелянтом довідкою (а.с. 48). Разом з тим, апелянт в своєму клопотанні не вказав за яких життєвих обставин, які б могли бути визнані судом поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, він, будучи співвласником спірної квартири, не знав та не міг знати про наявність оскаржуваного рішення на момент його постановлення 15 червня 2004 року, та в звязку з чим не вчинялись дії ним щодо оформлення спадщини з 13.07.2007 року. Окрім того, апелянт не конкретизував дату звернення до нотаріальної контори та не надав доказів, що саме при зверненні до нотаріальної контори йому стало відомо про існування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

В звязку з вище наведеним апеляційний суд залишає без руху апеляційну скаргу та надає апелянту строк для усунення недоліків подання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. У випадку неусунення недоліків у відкритті провадження буде відмовлено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 353, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2004 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, визнання договору дійсним та визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Розяснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

12.06.2018 року м. Одеса