Справа № 214/6607/17
2/214/1105/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

19 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/6607/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою 16.11.2017, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2, 27.06.2003, зареєстрований Саксаганським відділом ДРАЦС КМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 312; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частки від доходу відповідача з часу подання позовної заяви до досягнення сином повноліття, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму на дитину, а в подальшому в розмірі 1/3 частик від всіх видів доходу відповідача до досягнення донькою повноліття.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що шлюбно-сімейні стосунки між нею та ОСОБА_2 не склалися у звязку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів, виникненням постійних суперечок, втратою почуття любові та поваги. Спільного господарства сторони не ведуть, єдиного бюджету не мають. Мають двох повнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору про розподіл майна між подружжям не має. На теперішній час бажання зберегти сімю та відновити шлюбні відносини вона не має, оскільки це суперечитиме її інтересам, у звязку з чим просить суд розірвати шлюб. Крім того матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, через що позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частки від доходу відповідача з часу подання позовної заяви до досягнення сином повноліття, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму на дитину, а подальшому в розмірі 1/3 частик від всіх видів доходу відповідача до досягнення донькою повноліття, на свою користь.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи предявлені вимоги та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим відправленням, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи в загальному позовному провадженні, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

27.06.2003 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №312. Прізвище у подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Спору про розподіл майна на даний час немає.

Як вказувала позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований 27.06.2003 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №312 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Дудчак».

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то суд приходить до висновку, що її слід задовольнити частково виходячи з такого.

Подружжя має двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Згідно свідоцтв про народження, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матірю: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак свої обовязки не виконує.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частки від доходу відповідача з часу подання позовної заяви до досягнення сином повноліття, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму на дитину, а в подальшому в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача до досягнення донькою повноліття з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як слідує з ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, із системного аналізу вказаних норм, з урахуванням алеаторного та триваючого характеру аліментних зобовязань, суддя приходить до висновку, що досягнення повноліття найстаршою дитиною припиняє обовязок платникам аліментів по їх сплаті аліментів виключно на утримання цієї дитини, в той час як обовязок по утриманню інших дітей продовжує тривати та визначається за відрахуванням тієї рівної частки аліментів, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З викладеного слідує, що суд своїм рішенням стягує аліменти в певній частці від доходу платника аліментів, які останній сплачує в цій частці до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та за відрахуванням тієї рівної частки аліментів, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, продовжує сплачувати аліменти на іншу дитину. Після припинення сплати аліментів на дитину, яка досягла повноліття, позивач матиме право звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягнутих аліментів на меншу дитину, яка не досягла повноліття.

Крім того, суд враховує, що вимога про стягнення в подальшому аліментів в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача до досягнення донькою повноліття є вимогою заявлено на майбутнє, що суперечить діючому законодавству України.

Таким чином, суд встановив, що відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, однак свої обовязки в повному обсязі не виконує. Через що виник спір щодо розміру аліментних платежів.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини.

Згідно ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та їх розмір між сторонами не досягнуто.

Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ст. 183 СК доповнено частиною пятою такого змісту: «той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину».

Як слідує з системного аналізу норм вищевказаного закону, ст. 183 СК України, на законодавчому рівні закріплений розмір аліментів, який повинен стягуватися на утримання дітей.

Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182, 183 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці від заробітку (доходу), суд виходить з рівня доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимогою про стягнення аліментів, та стягнути на користь позивача витрати на оплату судового бору в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимогою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.стт.280-284, 287, 354, 355, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 27.06.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №312 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище «Дудчак», яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 640 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі ст. 430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах місячного платежу.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7..

Повне судове рішення складено та підписано 19.06.2018.

Суддя Хомініч С.В.