Справа № 1407/2-1680/11
УХВАЛА

Іменем України

"21" вересня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Висоцької Г.А., за участю секретаря Радєвої Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням старшого державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за зведеним виконавчим провадженням № 46089025 про стягнення коштів у тому числі, стягнення аліментів та конфіскацію майна,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2018 року до суду звернувся старший державний виконавець Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на земельну ділянку не сільськогосподарського призначення площею 0.0406 га. для обслуговування житлового будинку, що знаходиться по пров. Пірогова №15, в м. Вознесенську, Миколаївської області, та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області від 12.11.2003 року за № 2353 та на земельну ділянку площею 1000 кв.м., надану для обслуговування житлового будинку та належить ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенським міським нотаріальним округом Миколаївської області ОСОБА_3 від 21.03.2008 року за №552 - зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21.03.2008року, номер правочину: 2774175, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) в межах зведеного виконавчого провадження № 46089025 обєднаного у зведене 17.01.2015 року про стягнення коштів з ОСОБА_2, у тому числі конфіскацію усього майна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої особи.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження №46089025 обєднаного у зведене 17.01.2015року про стягнення коштів з ОСОБА_2 до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 1407/2-1680/2011 від 17.02.2012року, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» коштів у сумі 506683,35 грн.;

-Виконавчого листа №473/577/16-ц від 29.04.2016 року, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 415787,87 грн.;

-Виконавчого листа № 473/577/16-ц від 29.04.2016 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі З870,26 грн.;

-Виконавчого листа №1407/1707/2012 від 12.05.2016 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь КС «Кредитний альянс» коштів у сумі 1067400,00 грн.;

-Виконавчого листа № 1407/1707/2012 від 31.03.2016 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про конфіскацію усього майна належного ОСОБА_2 на користь держави;

-виконавчого листа № 473/4691/15-ц від 25.01.2016 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 3500000,00 грн.;

-Виконавчого листа № 2-5 26/2009 від 03.02.2010 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ОСОБА_5 коштів у сумі 562,54 грн.;

-Виконавчого листа № 2-526/2009 від 03.02.2010 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ОСОБА_5 коштів у сумі 58344,00 грн.;

-Виконавчого листа № 2-47/2010 від 17.06.2010 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» коштів у сумі 576,67 грн.

-Виконавчого листа № 2-47/2010 від 17.06.2010 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» коштів у сумі 1344960,75 грн.,

-виконавчого листа №2-461 від 22.05.2007року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання ОСОБА_7.

По зазначеним виконавчим документам відкрито виконавчі провадження, які обєднані в одне провадження, посилаючись на невиконання боржником своїх зобовязань по сплаті боргів та наявність у нього не зареєстрованого в установленому законом порядку зазначеного нерухомого майна, відповідно до положень ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 440 ЦПК України, звернувся до суду з даною заявою.

У судове засідання представник заявника не зявився, проте ОСОБА_1С.(по довіреності від 11.04.2018 року) заявив у поданні клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали цивільної справи за № 1407/2-1680/11 за позовом ПАТ « УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відносно боржника ОСОБА_2 у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області відповідно до зазначених у поданні державного виконавця виконавчих листів відкрито виконавчі провадження, обєднані в одне зведене виконавче провадження № 46089025.

Також судом встановлено, що нерухоме майно, на яке в поданні посилається державний виконавець, а саме :

-земельна ділянка не сільськогосподарського призначення площею 0.0406 га., що знаходиться за адресою - пров. Пірогова № 15, в м. Вознесенську, Миколаївської області була придбана ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.11.2003 року за № 2353.

Підставою для звернення державного виконавця до суду з відповідним поданням стала та обставина, що вказане нерухоме майно не оформлене належним чином. Зокрема, державний виконавець посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Щодо земельної ділянки площею 1000 кв.м., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою м. Вознесенськ, вул. Корольова, № 2-а, (державним виконавцем в поданні взагалі не зазначено місце розташування нерухомого майна), то посилання виконавця на те, що зазначене майно належить боржнику ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенським міським нотаріальним округом Миколаївської області ОСОБА_3 від 21.03.2008 року за № 552 є безпідставним, зважаючи на ту обставину, що предметом зазначеного договору був житловий будинок, а не земельна ділянка. Тому, відповідно до положень ст. 120 ЗК України (що діяла в редакції на час укладення договору купівлі-продажу - 21.03.2008 року) до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, тобтоправо власності ОСОБА_2 на це нерухоме майно визнається в судовому порядку, а таких доказів виконавець суду не надав.

Що також підтверджується наданою копією Державного акта на право власності на земельну ділянку від 14.03.2008 року, виданого на імя попереднього власника будинку ОСОБА_9

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - земельна ділянка площею 1000 кв.м., за адресою м. Вознесенськ, вул. Корольова, № 2-а, також не зареєстроване і щодо нього відсутній запис щодо належності боржнику.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до ч.10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку, як юридичного факту.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності лише 01.01.2013 року та не зобов'язував власників нерухомого майна право власності, на яке було зареєстровано у встановлений на той час законодавством спосіб, здійснювати повторну реєстрацію права власності у електронному реєстрі.Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року, який набрав чинності 01.01.2013 року та п 81-1 Постанови КМУ від 25.12.1015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель.

? З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутність інформації в електронному реєстрі права власності боржника на частину приміщення не свідчить про те, що право власності не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.

Доказів про те, що державний виконавець звертався до Державного земельного кадасту з приводу надання відомостей щодо реєстрації боржником права власності на земельну ділянку не сільськогосподарського призначення площею 0.0406 га. за адресою - пров. Пірогова № 15, в м. Вознесенську, Миколаївської області суду не надано.

А право власності боржника ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1000 кв.м., за адресою м. Вознесенськ, вул. Корольова, № 2-а, Миколаївської області взагалі не підтверджено.

Отже, достеменних доказів з приводу того, що зазначене нерухоме майно земельні ділянки не були належним чином зареєстровані у встановленому законом порядку, до суду не надано.

Також, із поданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема виносилася постанова про накладення арешту на майно, не надано доказів на підтвердження неможливості звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчих листів у передбачений законом спосіб, а матеріали заяви не містять відомостей того, що боржнику ОСОБА_2 відомо про існування відкритих виконавчих проваджень щодо нього, тощо.

Таким чином, з урахуванням встановленого в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77, 81, 89, 223, 258, 260, 354, ч.10, 11 ст.440 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву старшого державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Суддя Висоцька Г.А.