справа №176/318/18
провадження №2/176/406/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

за участю секретаря с/з Лоцман М.А.,

представника позивача Устименко В.В.,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Відповідач: ОСОБА_4, після одруження прізвище змінено на «ОСОБА_5».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку 117000,00 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 17.05.2010 року та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2010 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, сторони погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 117 000,00 грн., з яких: 7992,22 грн. - заборгованість за кредитом; 109007,78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. В задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності просила відмовити з посиланням на 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Крім того, зазначила, що останній платіж був здійснений боржником 12.02.2015 року шляхом автоматичного списання з належної йому картки, а 12.04.2014 року був здійснений платіж особисто відповідачем.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, застосувавши до спірних правовідносин строк позовної давності. Своє клопотання про застосування строку позовної давності обґрунтував посилаючись на наступне. Згідно умов кредитного договору погашення кредиту відбувається щомісячними платежами до рівними частинами, тому строк пред'явлення рахується на протязі трьох років по кожному платежу, а осатаній платіж і це вбачається з розрахунку банка був здійснений 12 квітня 2014 року. Інші платежі були здійснені поза волею Відповідача і це підтверджується виписками по руху коштів, де зазначено, як автоматичне списання. А тому не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Такі висновки підтверджені і Верховним Судом в ухвалі від 25.01.2018р. по справі №195/823/17. Після 12.04.2014р. тобто після настання останнього платежу виконання основного зобов'язання і після пред'явлення вимоги в кінці лютого 2018 року пройшло понад трьох років, чим позивач пропустив строк позовної давності. Посилання позивача на переривання строку позовної давності в зв'язку з перевипуском кредитної картки, просив не приймати до уваги, оскільки докази такої операції відсутні в матеріалах справи.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених її представником. Пояснила, що вона багато разів зверталась до банку для отримання соціальних карток по народженню дитини, отримувала дитячі виплати. В березні 2012 року погасила кредит, після чого кредитними коштами не користувалась.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2010 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 8000 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.13).

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат згідно Умов.

Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлені умови кредитного договору, а саме: пільговий період до 30 днів, базова % ставка на місяць 3,0%, обов'язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (а.с.14).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, і на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до довідки, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» між банком та ОСОБА_4 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_2 дата відкриття 17.05.2010 року термін дії 12/13 та номер картки НОМЕР_3 від 20.05.2013 року термін дії 02/17 (а.с.81).

Отже на виконання анкети-заяви, підписаної відповідачем 17.05.2010 року, їй була видана кредитна картка НОМЕР_4 з терміном дії 12/13.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Жовтоводським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.08.2017 року, актовий запис №127, відповідач ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «ОСОБА_5» (а.с.54).

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 07.12.2017 року ОСОБА_4 має заборгованість у розмірі сумі 117 000,00 грн., з яких: 7992,22 грн. - заборгованість за кредитом; 109007,78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.7-12).

Крім того, на підтвердження заборгованості ОСОБА_4 банком надано виписка по карткам НОМЕР_4 та НОМЕР_5 за період з 01.01.1999 року по 25.03.2018 року, з якої вбачається користування відповідачем даними картками, а саме карткою НОМЕР_4 у період з травня 2010 року по березень 2012 року та карткою НОМЕР_5 за період з травня 2013 року по лютий 2015 року (а.с.72-78).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, суд вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимим доказами факт користування відповідачем кредитними коштами, підтверджено заборгованість за умовами кредитного договору та є підстави для застосування ст.1054 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності, про яку письмово заявлено відповідачем, з огляду на наступне.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі №6-2891цс16 та від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16.

Згідно копії поштового відправлення ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з даною позовною заявою про захист свого порушеного права 10 лютого 2018 року (а.с.46).

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був здійснений 12.02.2015 року - шляхом автоматичного списання коштів, а не боржником. В той час як останній платіж здійснений особисто відповідачем ОСОБА_4 датований 25 липня 2014 року (а.с.10, 73).

Оскільки із виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що з 25 липня 2014 року дії на погашення заборгованості відповідачем не вчинялися, а погашення заборгованості 12.02.2015 року було здійснено шляхом автоматичного списання коштів, що не може бути взято до уваги як підстава для переривання перебігу строку позовної давності.

Отже строк позовної давності для позивача сплив 25 липня 2017 року.

Посилання позивача на той факт, що відповідачем було отримано перевипущену карту зі строком дії до 02/17, а тому перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з лютого 2017 року, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, суд не приймає до уваги, тому, що такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача.

Крім того, суд наголошує, що строк дії договору та позовна давність, яка була застосована судом не є тотожними поняттями і початок перебігу позовної давності не може в даному випадку збігатися саме з закінченням строку дії картки. Перевипущення карти або автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 року у справі №127 цс14.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 257, 258, 261, 264, 610, 625, 634, 642, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11,60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повне найменування та ім'я сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» розташоване за адресою: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рахунок № 3111 МФО № 305299;

відповідач ОСОБА_4, після одруження прізвище змінено на «ОСОБА_5», АДРЕСА_1, реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 19.09.2018 року.

Суддя Жовтоводського

міського суду К.А. Гусейнов