Справа № 486/716/18
Провадження № 2/486/434/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.Д.

секретар - Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 41 будинку № 33 по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Окрім неї в зазначеній квартирі зареєстрований її син - ОСОБА_2 Однак фактично у даному приміщенні він не проживав. Його місце знаходження їй невідоме. Посилаючись на те, що всі витрати з утримання квартири та сплати комунальних платежів вона несе самостійно, а також, наявною необхідністю у розпорядженні належною їй квартирою шляхом її продажу, просила суд визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився. Відзиву на позовну заяву не надав.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленим, останній до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав.

А тому, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи судом встановлено, що згідно договору міни від 08 вересня 2015 року, ОСОБА_1, обміняла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_3 належну ОСОБА_4(а.с. 4 -5).

Своє право власності на зазначену квартиру вона зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до витягу з якого, частка ОСОБА_1 на зазначену квартиру складає 1/1 (а.с. 6).

З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 29 травня 2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4, зареєстровані ОСОБА_1 - квартиронаймач; ОСОБА_2 - син (а.с. 3 - зворот).

Відповідач ОСОБА_2, в квартирі АДРЕСА_4, не проживає.

V. Оцінка суду

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5.

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наявних в матеріалах спарви письмових доказів встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживав.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, ніколи не проживав, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141 ,258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої: пр-т. Незалежності, 33 АДРЕСА_6) до ОСОБА_2 (проживаючого: пр-т. Незалежності, 33 АДРЕСА_6) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 41 в будинку № 33 по пр-ту Незалежності в місті Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5