№ 336/1610/18
провадження № 2/336/1508/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Брагіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся 30.03.2018 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 07.04.2014 р. до нього звернулась відповідач з проханням позичити їй 2000 доларів США. Враховуючи, що він добре знав відповідача і на той час у нього була така сума грошей, він погодився, за умови повернення вказаної суми до 20.04.2018 р.

Саме на цих умовах вони і уклали усний договір позики. На підтвердження передачі грошей за цим договором відповідач власноруч у присутності двох свідків склала розписку і отримала кошти.

Проте, ОСОБА_3 свої зобовязання не виконала, на звернення з вимогою повернути кошти не реагує.

Сума боргу, на день звернення до суду, складає 2000 доларів США, що на 22.03.2018 р. еквівалентно 56560 грн.

Посилаючись на ст..ст.15, 16, 526, 1046-1049 ЦК України, ОСОБА_1 за позовом просить стягнути з відповідача 56560 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді від 19.04.2018 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 24.05.2018 р.

24.05.2018 р. розгляд справи було відкладено на 20.06.2018 р. у звязку з перебуванням судді в іншому провадженні.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач до суду повторно не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 07.04.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, на підтвердження укладення якого відповідач склала розписку (а.с.4), оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні.

За умовами договору позики ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, зобовязавшись повернути позику до 20 квітня 2015 р.

Позивач зазначає, що зобовязання по поверненню грошових коштів ОСОБА_3 не виконала.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення несплаченої суми позики в розмірі 2000 доларів США, що станом на день звернення до суду еквівалентно 56560 грн., законні, обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) суму боргу за договором позики в розмірі 56560 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк