Справа № 750/1581/17
Провадження № 2/750/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Логвіної Т.В.,

із секретарем - Примак Т.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроблаго», ОСОБА_4 про визнання недійсними правочину, рішення загальних зборів та свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності на 1/2 частину квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроблаго», ОСОБА_4 про визнання недійсними правочину, рішення загальних зборів та свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі в період з 21.11.2003 року по 02.01.2013 року. За період перебування у шлюбі, а саме 27.02.2013 року ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 08.05.2014 року, яке набуло законної сили 25.07.2014 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину квартири.

В той же час в період спору про поділ майна подружжя 19 лютого 2014 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було в цілому зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроблаго» на підставі свідоцтва про право власності за номером 18099743, шляхом внесення запису про реєстрацію права власності № 4750281 від 19 лютого 2014 року. Підставою для видачі свідоцтва в свою чергу була передача ОСОБА_4 спірного майна до статутного фонду ТОВ «Агроблаго».

Передача майна до статутного фонду товариства була оформлена протоколом загальних зборів ТОВ «Агроблаго» №1 від 11 лютого 2014 року та Статуту товариства затвердженого цим же рішенням, в зв'язку з чим ОСОБА_1 було подано позов про визнання недійсним правочину передачі ОСОБА_4 до статутного капіталу ТОВ «Агроблаго» квартиру АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва про право власності.

В задоволенні даних позовних вимог було відмовлено.

В той же час, на момент відчуження об'єкту нерухомості в спірній квартирі були зареєстровані дві малолітні доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач посилається на ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та зазначає про те, що передача майна до статутного фонду товариства є правочином в розумінні статті 202 ЦКУ, а отже, така дія може бути визнана недійсною на підставі положень ЦКУ про недійсність правочинів.

Таким чином, рішення загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11.02.2014 року в частині передачі квартири АДРЕСА_1 оформлене протоколом загальних зборів ТОВ «Агроблаго» №1 від 11 лютого 2014 року та Статут ТОВ «Агроблаго» затверджений рішенням загальних зборів ТОВ «Агроблаго» №1 від 11 лютого 2014 року в частині внесення до статутного фонду квартири АДРЕСА_1 мають бути визнані недійсними, а також підлягає скасуванню державна реєстрація спірного майна.

В разі визнання недійсною передачі спірної квартири до статутного фонду ТОВ «Агроблаго», право власності на неї має належати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як спільна сумісна власність подружжя, що підтверджено рішенням суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі в період з 21.11.2003 року по 02.01.2013 року. За період перебування у шлюбі, а саме 27.02.2013 року ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 08.05.2014 року, яке набуло законної сили 25.07.2014 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину квартири.

В період спору про поділ майна подружжя 19 лютого 2014 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було в цілому зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроблаго» на підставі свідоцтва про право власності за номером 18099743, шляхом внесення запису про реєстрацію права власності № 4750281 від 19 лютого 2014 року. Підставою для видачі свідоцтва в свою чергу була передача ОСОБА_4 спірного майна до статутного фонду ТОВ «Агроблаго».

Передача майна до статутного фонду товариства була оформлена протоколом загальних зборів ТОВ «Агроблаго» №1 від 11 лютого 2014 року та Статуту товариства затвердженого цим же рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на момент відчуження об'єкту нерухомості в спірній квартирі були зареєстровані дві малолітні доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але права власності на спірну квартиру діти ніколи не мали, жодного дня в спірній квартирі не проживали та проживати не могли, оскільки квартира не придатна для житла, в квартирі відсутнє опалення, газопостачання, водопостачання і водовідведення, що підтверджується відповідними фотокартками квартири та не оспорюється сторонами.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Ч. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов 'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (п. З ч. 2 ст. 177 СК України).

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Передбачене ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

У даній справі встановлено, що фактичного порушення законних прав дітей внаслідок укладення оспорюваного договору не існує, так як діти у квартирі не проживали.

Таким чином, з огляду на викладене вище, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 18.06.2018.

Суддя: