Справа № 130/493/18
Провадження № 22-ц/772/1272/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 рокуСправа № 130/493/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач), суддів: Ковальчука О.В., Зайцева А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у складі судді Верніка В.М. 05 квітня 2018 року в м. Жмеринка (дата та час складання повного тексту рішення у справі відсутні), -

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду позовом до ОСОБА_4, за яким, посилаючись на приписи статтей 91, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України), просила стягувати з нього на її користь аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1875 грн 00 к., починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на жінку, з якою проживає дитина, в розмірі 1250 грн 00 к. до досягнення дитиною трирічного віку.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з початку 2015 року почала проживати однією сім'єю як чоловік і жінка з ОСОБА_4 2 грудня 2015 року у них народилась дочка ОСОБА_5 На тепер ОСОБА_4 проживає окремо, сімейних стосунків з нею та дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає. Вона не працює, єдиним джерелом доходу є державна допомога в розмірі 860 грн 00 к. ОСОБА_4 є працездатним, інших утриманців не має.

При визначенні розміру аліментів виходила із того, що середній заробіток чоловіків у м. Вінниці, де проживає відповідач, становив у четвертому кварталі 2017 року 7514 грн 00 к., а тому, оскільки місце роботи та рід занять ОСОБА_4 їй не відоме, вважала справедливим розміром аліментів тверду грошову суму, що становить 1/4 частину від зазначеної суми середнього заробітку на дитину і 1/6 частину - на жінку, з якою проживає дитина.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на жінку, з якою проживає дитина, в розмірі 1000 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 02 березня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до 02 грудня 2018 року та аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1700 грн 00 к., починаючи з 02 березня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02 грудня 2033 року, вирішено питання про судові витрати у справі. В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає із позивачкою, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, то він відповідно до приписів статтей 77, 79, 84, 180, 182, 183, 184 СК України зобов'язаний надавати утримання - сплачувати аліменти - на позивачку, матір дитини, до досягнення дитиною трирічного віку та на дитину до досягнення нею повноліття, розмір яких, виходячи із принципів розумності і добросовісності, визначив, відповідно, в сумі 1000 грн 00 к. та 1700 грн 00 к. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на жінку, з якою проживає дитина, в розмірі 500 грн 00 к. до досягнення дочкою ОСОБА_5 трирічного віку та аліменти на дитину ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн 00к., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що він не працює, нерухомого майна та грошових коштів, за рахунок яких можна було б сплачувати аліменти у розмірі, який визначив суд, не має. Суд першої інстанції залишив поза увагою встановлений статтею 141 СК України принцип рівності прав і обов'язків батьків щодо дитини. Не врахував прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подавала.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди , у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області, за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.(копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 на а. с. 4).

Сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували.

Згідно з довідкою ТОВ «Управляюча компанія «Жмеринський комбінат комунальних послуг» від 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з дочкою ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) ОСОБА_3 отримує щомісячну одноразову допомогу на дитину в розмірі 860 грн 00 к. (а. с. 6).

Стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття.

За змістом частини другої статті 91, частини другої статті 84, частини першої, другої статті 80 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання (аліменти) від чоловіка - батька дитини, незалежно від їх перебування у зареєстрованому шлюбі між собою, до досягнення дитиною трьох років.

Аліменти присуджуються у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів на жінку, з якою проживає дитина, визначається із урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої, другої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачкою, яка, окрім державної соціальної допомоги у розмірі 860 грн 00 к., інших доходів не має, відповідач є працездатною особою, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина не має, то суд першої інстанції прийшов до правильного по суті висновку про його обов'язок утримувати жінку - матір дитини до досягнення дитиною трьох років, а також саму дитину до досягнення повноліття, хоча й помилково не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, зокрема частину другу статті 91 СК України, а також застосував ті, що такому застосуванню не підлягали - статтю 183 цього Кодексу. При цьому розмір аліментів визначив з урахуванням встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України принципів справедливості, розумності і добросовісності.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги відзив відповідача та подані ним докази щодо відсутності у нього заробітку або інших доходів, тому що відзив всупереч приписам частини другої статті 178 ЦПК України не підписаний відповідачем або його представником, а також не містить підтвердження надсилання (надання) копій цих доказів іншим учасникам справи, що в силу приписів частини 9 статті 83 ЦПК України позбавляло суд можливості брати їх до уваги.

Так само не можуть бути прийняті апеляційним судом ці ж докази, подані ОСОБА_4 разом із апеляційною скаргою, оскільки відповідач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що сам лише факт відсутності офіційного працевлаштування особи, без надання доказів неможливості такого працевлаштування, заходів, які вживаються для працевлаштування чи для отримання інших законних джерел доходу, не може бути визнано об'єктивною обставиною скрутного матеріального становища платника, яка б впливала на визначення розміру аліментів.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 квітня 2018 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2114 грн (дві тисячі сто чотирнадцять гривень) 40 к. за наступними платіжними реквізитами: Отримувач: УК у м. Вінниці (м. Вінниця), 22030101 Код Банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області МФО: 802015 № 0002).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

(Повне судове рішення складено 22 червня 2018 року)

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ О.В. Ковальчук

/підпис/ А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк