18.09.2018
Справа №642/4965/18
6/642/178/18
УХВАЛА
18 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Проценко Л.Г.
за участю секретаря Канаєвої К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -
Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду із даним поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.
Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та зазначив, що боржник ОСОБА_2 є директором юридичної фірми і ухиляється від виконання судового рішення, тому необхідно здійснити примусове проникнення до його житла для виявлення особистого майна, на яке можливо звернути стягнення.
Суд, дослідивши матеріали подання, встановив наступне.
Постановою старшого держаного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 22.05.2014р. було відкрито виконавче провадження ВП №43393055 на підставі виконавчого листа №642/9185/2013ц, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Південний» суми заборгованості у розмірі 1477660,80 грн. та судових витрат 3441 грн.
Державними виконавцями вжито низку виконавчих дій, зокрема, звернено стягнення на доходи боржника, винесено постанову про арешт коштів боржника. У виконавчому листі та постановах державних виконавців адреса мешкання боржника зазначена АДРЕСА_1
Відповідно до акту державного виконавця від 12.09.2018р., при виході державного виконавця за адресою АДРЕСА_1, двері відчинила жінка похилого віку, яка представилась матірю боржника, та повідомила, що її син не проживає в даній квартирі та його майно відсутнє. Впустити до свого помешкання державного виконавця для виявлення майна боржника жінка відмовилась. Відомостей про присутність понятих даний акт не містить.
Згідно до витягу з реєстру юридичних осіб, одним із засновників ТОВ «ЮФ «Альтаир» (зареєстрованої у 2016р.) є ОСОБА_2 і його адреса зазначена, як АДРЕСА_1.
Відповідно до акту державного виконавця від 13.09.2018р., ним було здійснено телефонний дзвінок до Юридичної фірми «Альтаир» та під час розмови з боржником, той вказав, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить його матері і надати досту до неї він відмовляється, а також відмовляється надати доступ до будинку м.Харків, вул.Партизанська, б.1-Б.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1999р., квартира за адресою АДРЕСА_2, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
Разом із цим, згідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок за адресою м. Харків, вул.Партизанська, 1-Б належить на праві приватної власності ОСОБА_2
Згідно ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.
Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.
У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобовязання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.
Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, примусове проникнення до житла боржника, при проведенні виконавчих дій, на думку суду є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій в площині Закону України «Про виконавче провадження» вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на достатніх доказах, які переконливо підтверджують умисне перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.
Матеріали подання не містять відомостей про місце реєстрації ОСОБА_2 станом на 2018 рік. Також, надані витяги з реєстрів не містять відомостей про належність на праві власності ОСОБА_2 квартири за адресою АДРЕСА_1, а вказують про належність боржнику на праві власності будинку за адресою м. Харків, вул.Партизанська, 1-Б. Свідоцтво про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 було видано у 1999р. і відсутні відомості про те, що станом на 2018р. ОСОБА_2 залишається співвласником цієї квартири.
За таких обставин, державним виконавцем не подано беззаперечних відомостей про мешкання боржника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, і надання дозволу на примусове проникнення до житла за цією адресою може призвести до суттєвих порушень майнових прав інших осіб, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що безпосередньо боржник, або члени його родини отримували постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця та перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.
Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи вище наведене, керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 30 Конституції України, ст.ст. 208-210, 217, 219, 293, 376 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконачої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Проценко