МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
__________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/611/18
23 травня 2018 року м.Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
судді - Маркарової С.В.
за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ОСОБА_3 Україна» про стягнення не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків виплати, відшкодування моральної шкоди,-
14.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:
В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що була прийнята на посаду прибиральника службових приміщень в ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» згідно Наказу № 3-к від 31.05.2016 року.
01.06.2016 року між нею та відповідачем, в особі директора ОСОБА_3 був укладений строковий Трудовий договір №б/н, згідно з яким її було прийнято на роботу у ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» на посаду прибиральниці.
Відповідно до п. 1.1. Договору строк випробування складав 3 місяці.
За період випробування жодних претензій до виконання нею трудових обовязків на її адресу від роботодавця не надходило. В звязку з чим, по закінченню вказаного строку випробування вважає строк дії вказаного Договору продовженим на строк один календарний рік, тобто до 01.09.2017 року.
За тиждень до настання дня виплати заробітної плати за січень 2017 року, їй було запропоновано написати заяву про звільнення за власним бажанням, без будь-яких належних обґрунтувань.
07.02.2017 року згідно Наказу від 06.02.2017 року її було звільнено з посади прибиральника службових приміщень ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України.
На час звільнення позивача існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати за червень 2016 року, січень 2017 року та 4 дні лютого 2017 року.
ОСОБА_2, звернувшись до товариства з підстав здійснення з нею розрахунку по заробітній платі, а також про надання інформації щодо належних їй до виплати сум, в телефонному режимі була повідомлена про те, що внаслідок відсутності грошових коштів у ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» відсутня можливості розрахуватися з нею.
До теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість по заробітній платі відповідачем виплачена не виплачена.
Позивач стверджувала також, що невиплатою заробітної плати їй заподіяна моральну шкоду, яка полягає у вимушених незручностях, повязаних із позбавленням її матеріальної можливості забезпечити належний рівень свого життя.
Компенсацію моральної шкоди позивач оцінила у 10 000 грн.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно Наказу № 3-к від 31.05.2016 року прийнята на посаду прибиральника службових приміщень в ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА».
01.06.2016 року між ТОВ «ПОЛІАЛ Україна» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений Трудовий договір.
Відповідно до п. 1. Договору Працівник приймається на роботу у Роботодавця на посаду прибиральника. Цей трудовий договір укладається на строк з 01.06.2016 року.
Відповідно до п. 1.1. Договору Працівнику встановлюється строк випробування 3 місяці, який розпочинається з 01.06.2016 року і закінчується відповідно до умов цього трудового договору та законодавства України.
Наказом № 60-к від 06.02.2017 року ОСОБА_2 звільнена з посади прибиральника службових приміщень за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 07.02.2017 року.
При звільненні ОСОБА_2 з посади відповідного розрахунку проведено не було.
16.03.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держпраці у Київській області щодо порушення законодавства про працю адміністрацією ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА», на що 14.04.2017 року нею отримано лист від Головного управління Держпраці у Київській області № 4/4.3-К-1742-2194, яким її повідомили, що в ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» було здійснено перевірку додержання законодавства про працю та встановлено порушення строків виплати заробітної плати на підприємстві, а також порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України щодо здійснення розрахунку в день звільнення.
По факту виявлених порушень Управлінням з питань праці було складено акт перевірки, а відносно керівника складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який направлено до Дніпровського районного суду м. Києва, винесена постанова про накладення штрафних санкцій за ст. 265 КЗпП України та вручено припис про усунення виявлених порушень.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2017 року директора ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення.
Відповідно до свідоцтв про народження актові записи №666, №2467 позивачка має малолітніх синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований в процесі розгляду справи відповідачем, розмір невиплаченої заробітної плати за червень 2016 року, за період з 01.01.2017 року по 07.02.2017 року складає 6 729,80 гривень, компенсація за невикористану щорічну відпустку становить 2 115,48 гривень.
Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Обчислення середньої заробітної плати у випадках виплати вихідної допомоги та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, встановлено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.
Відповідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Так, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача згідно наданого ОСОБА_2 розрахунку, за період з 08.02.2017 року по 23.05.2018 року становить 31 610,00 гривень (145,67 гривень х 217 р.д.).
Згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІ та Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року, заробітна плата, яка виплачується з порушенням строків її виплати, підлягає виплаті з компенсацією втрати частини доходу (заробітної плати) у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 411,13 гривень.
Окрім того, особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституцій України або у випадках, визначених ст.ст. 280, 611, 1167,1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Згідно зі ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода в звязку із вимушеними незручностями повязаними із позбавленням її матеріальної можливості забезпечити належний рівень свого життя.
Виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості з урахуванням обставин справи, суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» у розмірі 2 000 грн.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в порядку ч. 6 статті 141 ЦПК України.
Керуючись Главою 9 Розділу 3 ЦПК України, ст.ст. 352, 354 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОСОБА_3 Україна» про стягнення не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків виплати, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
В решті позову - відмовити.
Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначені ст.284 ЦПК України:

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Малиновського районного суду м.Одеси.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України:

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 14.06.2018 року