Справа № 444/1993/17
Провадження № 2/444/109/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є власником автомобіля Volkswagen Passat номерний знак RJA21269.30.05.2017 року приблизно о 21:00 год. відповідачем ОСОБА_3 було завдано матеріальних та моральних збитків, а саме було умисно пошкоджено вказаний вище автомобіль побито вікна у ньому та пошкоджено передні двері. У звязку із протиправними діями відповідача, що полягали у пошкоджені автомобіля, він звертався до Жовківського відділення поліції, проте розгляд такого звернення було припинено через відсутність ознак кримінального правопорушення.

Зазначає, що він у звязку із пошкодженням автомобіля, змушений був за власні кошти здійснити ремонт такого. Вартість запчастин та безпосередньо ремонту автомобіля становить 8220,00 грн., що підтверджується відповідною документацією, а саме: нарядом-замовленням від 02.06.2017 року, актом приймання-передачі транспортного засобу від 02.06.2017 року, актом виконаних робіт від 14.06.2017 року № 85, товарним чеком від 14.06.2017 року № 19, листом від 14.06.2017 року № 91.

Відповідач не відшкодував завдані збитки, що полягають у пошкодженні автомобіля Volkswagen Passat номерний знак RJA 21269 у добровільному та позасудовому порядку.

Крім того, звертає увагу, що він є особою похилого віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на момент звернення із позовом досягнув 68 років.

На даний час йому тяжко пересуватись самостійно і для задоволення власних потреб, зокрема відвідування продовольчих магазинів, дозвілля тощо він використовував автомобіль, що був пошкоджений відповідачем. Проте, з 30.05.2017 року по 14.06.2017 року автомобіль перебував у стані, що не дозволяв його повноцінно використовувати, а з 02.06.2017 року по14.06.2017 року транспортний засіб перебував на ремонті.

Протягом зазначеного періоду він не мав можливості повноцінно жити та весь час перебував у пригніченому стані через такі обставини, що завдало йому моральних страждань. Моральні страждання, окрім пригніченого стану, проявлялись у постійному знервованому становищі, дратівливості, що порушило його нормальний уклад життя та, зокрема, відобразилось на близьких його родичах. Моральну шкоду оцінює в 5000,00 грн.

А тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8220,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник- Яцишин ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просять такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення таких, від нього не надходило жодних клопотань, відзиву на адресу суду.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В той же час, суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 брав участь в деяких судових засіданнях, заявляв клопотання, а тому суд приходить до висновку, що підстав для постановлення заочного рішення немає.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не зявився в судове засідання повторно без повідомлення причин , не подав відзив , суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що 30.05.2017 року стояла на балконі своєї квартири, побачила як відповідач ОСОБА_3 вийшов з підїзду будинку, підійшов до свого автомобіля, взяв у ньому металевий предмет схожий на той інструмент, яким монтують колеса, та почав бити ним машину позивача, а саме по вітровому склі та інших частинах транспортного засобу, а саме дверях.

Ті покази, які надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, не мають жодного відношення до предмета спору,а стосуються тільки побутових відносин сімї ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, а як наслідок зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак RJA 21269.

З копії довідки Жовківського відділення поліції Камянка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області № 5663/03/52-17 від 09.06.2017 року, яка видана громадянину ОСОБА_1, вбачається, що поліцією зареєстрований факт пошкодження автомобіля (побиті вікна) Volkswagen Passat, номерний знак RJA 21269. Однак, листом № 6569/02/52-17 від 11.07.2017 року Жовківське відділення поліції Камянка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що його звернення з приводу розбиття вікна у належному йому автомобілі розглянуте, таке припинено через відсутність ознак кримінального правопорушення. Розяснено, що для відшкодування збитків він вправі звернутися в суд.

Окрім цього та тверджень позивача в позовній заяві, в судовому засіданні про пошкодження його автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак RJA 21269, саме відповідачем ОСОБА_3, таке підтвержується і показами свідка ОСОБА_5

Суд враховує, що сам ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував завдання пошкоджень транспортному засобу позивача.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 -3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) .Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається із копії наряду-замовлення для проведення ремонту (обслуговування) автомобілів та акту приймання-передачі транспортного засобу укладеного між ФОП ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_1 02.06.2017 року автомобіль Volkswagen, Passat, номерний знак RJA 21269 був прийнятий 02.06.2017 року для проведення ремонту.

З довідки № 91 від 14.06.2017 року виданої ФОП ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер RJA 21269, номер кузова НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 з 02.06.2017 року по 14.06.2017 року перебував на ремонті в ФОП ОСОБА_7, що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, село Сопошин, вул. Туринецька, 4.

З копії акту виконаних робіт № 85 від 14.06.2017 року виданого ФОП ОСОБА_7 вбачається, що в автомобілі Volkswagen Passat, реєстраційний номер RJA 21269 було здійснено встановлення скла та вікон, вартість робіт становила 2000,00 грн.

З копій товарних чеків № 19, 20 від 14.06.2017 року вбачається, що вартість запчастин до транспортного засобу, а саме двох передніх дверей, скла кляпи, вітрового скла та двох передніх вікон становить разом 6220,00 грн., а вартість загального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер RJA 21269 становить 2000,00 грн.

У звязку із наведеним суд приходить до висновку, що сумарно позивачу заподіяно матеріальну шкоду на суму 8220,00 грн.

Суд враховує, що всі оплати здійснював позивач ОСОБА_1, а тому саме йому заподіяно матеріальну шкоду.

Так як встановлено, що дані збитки заподіяні відповідачем, то вони підлягають відшкодуванню ним в повному обсязі позивачу.

Тобто, позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в повній мірі обгрунтовані, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, суд має зясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює повязані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також слід зазначити, що відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відкшкодування шкоди» (із змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд враховує, що на час вирішення справи в суді, відповідач не відшкодував добровільно в жодному розмірі ні матеріальну, ні моральну шкоду позивачу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу, суд враховує що позивач є особою похилого віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, йому тяжко пересуватися пішки, для задоволення власних потреб, зокрема відвідування магазинів для купівлі продуктів харчування, дозвілля йому необхідним був автомобіль. Внаслідок його пошкодження відповідачем з 30.05.2017 року по 14.06.2017 року автомобіль позивача перебував у стані, що не дозволяв його повноцінно використовувати, а з 02.06.2017 року по 14.06.2017 року автомобіль перебував на ремонті.

Суд враховує, що протягом зазначеного періоду позивач не мав можливості повноцінно жити, забезпечувати свої потреби, був порушений його сталий уклад життя, порушені нормальні умови, все це завдавало йому моральних страждань. Моральні страждання, окрім пригніченого стану, проявлялись у постійному знервованому становищі, дратівливості, що порушило його нормальний уклад життя.

Суд бере до уваги, що зазначені вище обставини вплинулу на стан позивача, внаслідок чого він перебуває у важкому психологічному стресі повязаному з нервовим напруженням, який в тому числі і проявлявся в судових засіданнях.

В той же час, суд враховує розмір матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу, період ремонту автомобіля, під час якого він не експлуатувався позивачем, а саме два тижні, а тому суд приходить до висновку, що достатнім, розумним та справедливим є вішкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Той розмір відшкодування моральної шкоди, а саме 5000,00 грн., який просить позивача, на переконання суду є значно завищеним та не відповідає ні заподіяним матеріальних збитках, ні тим стражданням, яких зазнав позивач.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом було відстрочено сплату позивачем судового збору до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи його важке матеріальне становище.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позовні вимоги позивача задоволені частково, суд враховує, що за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та вимогу про відшкодування моральної шкоди з позивача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі по 704,80 грн., тобто разом 1409,60 грн. З позивача судовий збір стягненню не підлягає внаслідок часткового задоволення його позовних вимог.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА № 793303, виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08.04.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 8220 (вісім тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп. як відкшодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА № 793303, виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08.04.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 4000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА № 793303, виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08.04.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 1409 (одну тисяча чотириста девять) грн. 60 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.