Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 645/7862/15-ц

провадження № 61-1167св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: комунальне підприємство «Харківводоканал», комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу комунального підприємства «Жилкомсервіс» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року у складі судді Бабкової Т. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Колтунової А. І., Бурлаки І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал»), комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), у якому просила відшкодувати майнову та моральну шкоду.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 11 травня 2006 року є власником квартири АДРЕСА_1, яка розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, що перебуває на балансі КП «Жилкомсервіс».

У період з 2007 до 2015 роки вона 27 разів зверталася до міських служб із заявами щодо наявності проблем у внутрішньобудинковій системі водовідведення будинку. Через систематичне нехтування виконавцями житлово-комунальних послуг покладеними на них обов'язками щодо утримання житлових будинків 07 липня 2015 року виникла аварійна ситуація у системі водовідведення будинку, внаслідок чого у її квартиру стали потрапляти у великій кількості каналізаційні води.

08 липня 2015 року працівники КП «Харківводоканал» було припинено постачання холодної води по стояку, що проходить через квартиру позивачки, а 09 липня 2015 року демонтовано частину системи водовідведення в підвалі будинку та виявлено, що каналізаційні колодязі зовнішньої системи водовідведення засмічені і переповнені.

Внаслідок залиття квартири каналізаційними водами на всій площі було пошкоджено покриття підлоги, велику кількість речей, що були на підлозі, також пошкодилися і стали не придатними для використання.

Враховуючи специфіку забруднення та шкідливі для людини наслідки від каналізаційної рідини та випаровувань, ОСОБА_3 витратила на послуги прибирання приміщення за договором про надання послуг від 15 липня 2015 року 7 800 грн. На підставі договору підряду від 25 серпня 2015 року на проведення робіт з укладання підлоги позивачка витратила 3 000 грн. Вказані роботи проводилися з використанням будівельних матеріалів, на придбання яких вона витратила 8 366 грн 90 коп., що підтверджується чеками будівельного супермаркету.

Крім того, вказувала, що перебування каналізаційних вод у квартирі декілька днів пошкодило підлогу, речі, через неприємні запахи вона та члени її сім'ї були позбавлені можливості користуватися власним житлом, змушені деякий час мешкати у знайомих, відчувати дискомфорт, приниження, душевні страждання, відшукуючи гроші на усунення наслідків залиття шляхом здійснення прибиральних і ремонтних робіт. Вважає, що їй спричинено моральну шкоду, розмір якої оцінює у 10 000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_3 19 166 грн 90 коп. на відшкодування майнової шкоди, 8 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову до КП «Харківводоканал» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що залиття квартири позивача мало місце внаслідок неналежного технічного стану внутрішньобудинкової системи, утримання якої в належному стані є обов'язком КП «Жилкомсервіс», тому з урахуванням статей 1166, 1167 ЦК України наявні підстави для відшкодування майнової шкоди.

Задовольняючи частково вимоги про відшкодування моральної шкоди, суди виходили із того, що внаслідок неналежного утримання відповідачем внутрішньобудинкових систем позивачу завдано душевних страждань, вона була позбавлена можливості користуватися власним житлом та вимушена додатково витрачати кошти для усунення наслідків такого залиття.

У грудні 2017 року КП «Жилкомсервіс» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року і ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову до КП «Жилкомсервіс» відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що КП «Жилкомсервіс» не є належним відповідачем у справі, оскільки виконавцем послуг є КП «Харківводоканал». Відповідальність за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання несе КП «Харківводоканал». Розрахунок спричиненої майнової шкоди не відповідає дійсності, оскільки не є висновком експерта. Не визначено реального розміру шкоди. Власники багатоквартирних будинків самостійно несуть відповідальність за їх утримання. Не зазначено правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 надіслала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 645/7862/15-ц передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суди встановили, що ОСОБА_3 є власником, зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1. Квартира розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, що перебуває на балансі КП «Жилкомсервіс».

З акта КП «Жилкомсервіс» вбачається, що аварійна ситуація (засмічення каналізаційних колодязів) мала місце 08 липня 2015 року у квартирі позивача, по стояку якої було відключено постачання холодної води, проте залиття не припинилося, а тому заявка на усунення аварії була передана до РЕУ Фрунзенського районного комплексу «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал».

09 липня 2015 року працівники РЕУ Фрунзенського районного комплексу «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал» демонтували ділянку системи водовідведення в підвалі будинку, створений видимий розрив. Комісія підтвердила факт залиття внаслідок засмічення системи водовідведення. Під час виконання аварійних робіт мала місце закупорка внутрішньобудинкової системи каналізації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції 2004 року) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення).

01 січня 2007 року набрав чинності публічний договір про надання житлово-комунальних послуг між КП «»Жилкомсервіс» та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради) (далі - договір), до якого приєдналася ОСОБА_3

Відповідно до пункту 1 договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, отримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Споживач має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного санітарного утримання території або неналежного надання послуг (пункт 12.4 договору).

Виконавець зобов'язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством (пункт 15.3 договору); відшкодувати споживачеві збитки, заподіяні його майну та/або приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю споживача внаслідок незадовільного санітарного утримання території або неналежного надання послуг (пункт 15.8 договору).

Згідно із пунктами 4, 5, 6 частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції 2004 року) балансоутримувач зобов'язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» утримувачем будинку АДРЕСА_1 визначено КП «Жилкомсервіс», до обов'язків якого входить обслуговування внутрішньобудинкових мереж та відшкодування збитків, заподіяних майну внаслідок незадовільного санітарного утримання території.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27 березня 2017 року № 857 встановлено, що найбільш вірогідною причиною аварії з пошкодженням системи водовідведення будинку АДРЕСА_1, яка сталася 7-8 липня 2015 року, внаслідок якої спричинено залиття каналізаційними водами квартири № 2 вказаного будинку, є засмічення трубопроводу на ділянці, яка була відремонтована шляхом її заміни.

Витрати ОСОБА_3 на відновлення пошкодженого майна підтверджуються договором про надання послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на прибирання квартири вартістю 7 800 грн; фіскальними чеками будівельного гіпермаркету «Будмен» за 03-13 серпня 2015 року на придбання будівельних матеріалів та лінолеуму на суму 8 366,90 грн; договором підряду від 25 серпня 2015 року № 25/08 з укладення підлоги площею 40 кв. м у приміщенні квартири та актом виконаних робіт за договором від 12 жовтня 2015 року вартістю 3 000 грн. Загальна сума збитків становить 19 166,90 грн.

За таких обставин, залиття квартири мало місце внаслідок неналежного технічного стану внутрішньобудинкових систем водопостачання і водовідведення, а також бездіяльності і невиконання договірних зобов'язань балансоутримувачем, яким є КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 8 000 грн, суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили із того, що позивач та члени її сім'ї внаслідок залиття квартири через неналежне утримання відповідальною особою внутрішньобудинкових систем вимушені були додаткового витрачати кошти для їх усунення.

Оскільки ОСОБА_3 приєдналася до публічного договору про надання житлово-комунальних послуг між КП «»Жилкомсервіс» та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради), тому особливості регулювання відносин сторін також визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частина друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Таким чином, висновок судів про наявність підстав для часткового задоволення позову, є правильним. Неправильне посилання на статті 1166, 1167 ЦК України не впливає на правильність висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги КП «Жилкомсервіс» та залишення без змін рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 400, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Жилкомсервіс» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. І. Крат В. П. Курило