РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження нерухомого майна,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження нерухомого майна, в якому просила скасувати обтяження №2068422 від 16.09.1976 - заборона відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначає, що даним будинком володіє на підставі договору про розподіл сумісного майна подружжя від 17.01.1990 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.1997. З метою відчуження належного їй на праві власності житлового будинку звернулася до нотаріальної контори. В нотаріальній конторі їй було повідомлено, що вона не зможе відчужити житловий будинок, оскільки будинок знаходиться під забороною відчуження, в реєстрі значиться «заборона (архівний запис) тип обтяження. В реєстраційній службі позивач отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У графі витягу «вид обтяження» зазначено заборона на нерухоме майно; «Відомості про суб'єкт обтяження» особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2. Так, відповідно до інформації зазначеної у витягу, ОСОБА_2 отримав 16.09.1976 позику від заводу ім. Кірова, тому на будинок за НОМЕР_2 накладено арешт. Позивач зазначає, що наявність заборони на відчуження на нерухоме майно, порушує її право користування та розпорядження майном, та просить ухвалити рішення про його скасування.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не надавав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також, як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні встановлено, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі наступних документів.

Відповідно до договору про розподіл сумісного майна подружжя НОМЕР_4 від 17.01.1990, зареєстровано в реєстрі №1-58, позивачем отримано у власність три п'ятих частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_3 від 02.12.1997, реєстровий №3527, позивачем отримано у власність дві п'яті частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Даний факт також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119721870 від 05.04.2018.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №120767608 від 16.04.2018, зазначено, що 09.06.2005 внесено запис про обтяження №25595091 - заборона на нерухоме майно.

Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, підставою виникнення обтяження є позика, видавник Токмацька державна нотаріальна контори, ЖКО завода ім. Кірова. Підставою внесення запису про обтяження є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №40493617 від 05.04.2018. Суб'єктом обтяження є ОСОБА_2. 09.06.2005 обтяження: заборона (архівний запис) зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2068422.

Суб'єкт спірного обтяження ОСОБА_2 не є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до довідки виданої 20.04.2018 за № 156 директором КП «Абрис», згідно з паперовими носіями матеріалів інвентаризаційної справи КП «Абрис» ТМР, нерухоме майно, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, раніше мав поштовий номер:

З 18.07.1975 по 29.06.1980 - АДРЕСА_1;

З 29.06.1980 до теперішнього часу - АДРЕСА_1.

Документи, підтверджуючи перенумерацію будинку в інвентаризаційній справі відсутні.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону України від 02.09.1993 №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-XII) нотаріуси накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації, яка є нотаріальною дією.

Згідно зі статтею 74 Закон №3425-XII, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 5.1 пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу зазначених норм права, випливає, що помилкове накладення заборони відчуження нерухомого майна особи, яка не є власником цього майна, не є підставою для скасування такої заборони нотаріусом.

Частиною другою статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно з зазначеною нормою права, єдиною підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна (обтяження) державним реєстратором в цьому випадку може бути лише відповідне рішення суду.

В теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є позивач, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2, на нерухоме майно якого була накладена заборона його відчуження, ніколи не був власником цього житлового будинку.

Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Враховуючи те, що державна нотаріальна контора не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, в результаті позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

Згідно з п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідачки сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

Керуючись ст.ст.317, 319, 321,3 91 ЦК України, Законом України "Про нотаріат", Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 71701, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: 71701, АДРЕСА_1) про зняття заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2068422, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Підстава обтяження: позика, Токмацька державна нотаріальна контори, ЖКО завода ім. Кірова. Суб'єктом обтяження є ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: