Постанова

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 646/734/18

провадження № 22-ц/790/4362/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Сащенка І.С., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Мицик С.А.,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (ПАТ «Енергобанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 29 серпня 2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної картки VISA (кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% на рік та зобов'язався сплачувати щомісяця на погашення заборгованості не менше 5% від суми, але не менше 50 грн.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов'язань належним чином не виконав, ПАТ «Енергобанк» просило стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 117519 грн 78 коп., яка станом на 30 травня 2016 року складається з: 57183 грн 27 коп. заборгованості за кредитом, 20019 грн 93 коп. заборгованості за процентами, а також штрафів за виникнення простроченої заборгованості: 38615 грн 18 коп. та 1800 грн. (константа).

Відповідач проти задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафів заперечував, посилаючись на те, що у червні 2015 року було розпочато процедуру ліквідації банка, його рахунок заблоковано, у зв'язку з чим він був позбавлений фактичної можливості виконувати свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року позов ПАТ «Енергобанк» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA у розмірі 117519 грн 78 коп., а також 1762 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, а також штрафів за порушення зобов'язань скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ПАТ «Енергобанк» відмовити.

В обґрунтування скарги зазначав, що до червня 2015 року відповідач належним чином виконував свої зобов'язання за договором, а 12 червня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 11 червня 2015 року № 370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», з цього часу розрахунковий рахунок, на який він сплачував передбачені договором платежі, було заблоковано, будь-яких повідомлень від банку чи інших осіб щодо інших банківських реквізитів для погашення заборгованості на його адресу не надходило, у зв'язку з чим має місце прострочення кредитора, а тому відсутні підстави для стягнення з нього процентів за користування кредитом та штрафів за період з червня 2015 року по травень 2016 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 29 серпня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної картки VISA (кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% на рік та зобов'язався сплачувати щомісяця не менше 5% від суми заборгованості, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 2.6 договору строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 (сорок п'ять) календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, однак з червня 2015 року відповідач припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 30 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 117519 грн 78 коп., з яких: 57183 грн 27 коп. заборгованість за кредитом, 20019 грн 93 коп. заборгованість за процентами, а також штрафи 38516 грн 58 коп. та 1800 грн. (константа).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з червня 2015 року відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 117519 грн 78 коп.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Відповідно до п. 2 кредитного договору банк відкриває держателю картковий рахунок № 9201 в гривнях та випускає кредитну картку типу VISA PLATINUM, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 3 договору банк зобов'язується здійснювати розрахункове обслуговування карткового рахунку з використанням кредитної картки у порядку, передбаченому цим договором та діючим законодавством України.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що банк здійснює розрахункове обслуговування карткового рахунку держателя в порядку, передбаченому цим договором, правилами, нормами чинного законодавства України та правилами Міжнародної платіжної системи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 ст. 1068 ЦК України).

За змістом п. 4 кредитного договору на картковий рахунок держателя зараховуються наступні суми - будь-які готівкові і безготівкові кошти, що спрямовуються на погашення заборгованості за кредитом держателя. Банк забезпечує зарахування зазначених коштів на картковий рахунок протягом 1 (одного) банківського дня з моменту їх надходження до банку з урахуванням строків, вказаних в правилах.

Отже, за умовами укладеного між сторонами у справі договору ПАТ «Енергобанк» зобов'язалось приймати і зараховувати на рахунок, відкритий володільцеві рахунка, грошові кошти, які спрямовувались відповідачем на погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 8.4. договору встановлено, що зміни та доповнення до цього договору, крім змін та доповнень банком правил та тарифів, а також зміни розміру кредитного ліміту в порядку, передбаченому дим договором та правилами, вносяться шляхом підписання додаткових договорів до цього договору чи обміну сторонами листами, які стають невід'ємною частиною цього договору.

Як убачається із матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України № 370 від 11 червня 2015 року було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Енергобанк».

12 червня 2015 року на підставі вищевказаної постанови Правління Національного банку України Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію строком на 1 рік.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до п.п. 2.17 п. 2, п.п. 3.2 п. 3 розділу V Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банка ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні НБУ або в Операційному управлінні НБУ. Після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Встановлено, що у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Енергобанк» з червня 2015 року ОСОБА_1 був позбавлений можливості здійснювати платежі в рахунок виконання зобов'язань за договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки, які до цього періоду виконувались належним чином, що не заперечувалось представником позивача.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За змістом ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

З огляду на те, що ПАТ «Енергобанк» не повідомив відповідача про новий порядок внесення платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, надіславши лише у квітні 2016 року вимогу про погашення заборгованості та повідомив нові реквізити для її сплати, у зв'язку з чим з червня 2015 року відповідач був позбавлений можливості належним чином виконувати свої зобов'язання у спосіб, передбачений договором, судова колегія дійшла висновку про те, що порушення зобов'язань боржником - ОСОБА_1 сталось з вини позивача, який у належний спосіб не повідомив держателя картки про нові банківські реквізити для виконання зобов'язань за укладеним договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки, а тому відсутні підстави для стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 20019 грн. 93 коп., а також нарахованих штрафів за порушення виконання зобов'язань у сумі 38516 грн. 58 коп. та 1800 грн.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, штрафами, а також стягнення судового збору - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 20019 грн. 93 коп., заборгованості за штрафами у сумі 38516 грн. 58 коп. та 1800 грн., а також судового збору у розмірі 1762 грн. 78 коп. - скасувати, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в цій частині відмовити.

В частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованості за кредитом у розмірі 57183 грн. 27 коп. рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство «Енергобанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 500 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.С. Сащенко

О.Ю. Тичкова