Справа № 359/2661/18 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/2235/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 13.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку №4 по вул. Українська в с. Ревне Бориспільського району Київської області, укладений 04 березня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №145.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 квітня 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі.

Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_6 було подано до суду заяву про забезпечення позову, якою він просив накласти арешт на житловий будинок №4 по вул. Українська в с. Ревне, Бориспільського району Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_5

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_6 вказав на те, що раніше в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики ухвалою суду було накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку відповідача по справі. Проте, ОСОБА_3 всупереч накладеному арешту на належне йому майно відчужив будинок на користь своєї дочки ОСОБА_5 Таким чином ОСОБА_3 фактично унеможливив виконання рішення суду про стягнення боргу на користь ОСОБА_2 Тому у разі невжиття таких заходів забезпечення шляхом накладення арешту на майно можливе його подальше відчуження відповідачем.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2918 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги, зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідачем при розгляді іншої цивільної справи вже було здійснено відчуження спірного будинку, що унеможливило виконання рішення суду про стягнення заборгованості. У разі невжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно можливе його чергове, повторне відчуження відповідачами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є відповідачем у справі є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника, гарантованих ст.41 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", з гідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 статті 64 Конституції України зазначено, що конституційні права не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Це правило закріплено також ч.7 ст. 319 ЦК України.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119482262 від 03 квітня 2018 року, вбачається, що власником спірного житлового будинку №4 по вул. Українська в с. Ревне, Бориспільського району, Київської області є ОСОБА_5.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку що, вирішити питання про забезпечення позову у спосіб, запропонований позивачем є неможливим. Власник спірного майна ОСОБА_5 не залучалась судом до участі у справі як відповідач чи співвідповідач.

Накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі, суперечить нормам ст. 64 ч.1 Конституції України та ст. 319 ч.7 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, судом не допущено порушень норм процесуального права, які регулюють підсудність справ, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: