АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22ц-/796/4383/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Київ

справа № 753/15296/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Шебуєва Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року, постановлену у складі судді Колесника О.М.,

у справі за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказували, що рішенням Дарницького районного суду від 26 вересня 2014 року встановлено, що належним виконанням зобов'язань ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу квартири № 32 у будинку 6 на вул. Новодарницькій у м. Києві необхідно вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується за офіційним курсом НБУ долара США до гривні станом на день подання позову або подання заяви про збільшення / зменшення позовних вимог у подальшому тощо. Як висновок, суди попередніх інстанцій вважали належним виконанням зобов'язань договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 суму оплати в гривнях по курсу НБУ долара на момент оплати. У п. 4 договору купівлі-продажу квартири вказано, що продаж здійснено за 41531 грн., що на момент здійснення операції складає 21930 у.о. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Однак постановою Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року у справі ОСОБА_6 встановлено, що «установивши, що в спірному договорі-купівлі продажу сторони визначили грошовий еквівалент в умовних одиницях здійснюваної в національній валюті операції, суди не звернули уваги на те, що в пункті 4 цього договору зазначено еквівалент вартості квартири на день укладення договору, тобто 06 лютого 1997 року». Договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 у відповідачів ОСОБА_5 та у ОСОБА_6 являються абсолютно ідентичними. Вважають, що цей факт, а також інші доводи, що містяться у заяві, є нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник відповідачів - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник позивача ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» Пипченко Б.Ю. вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у заявах рішення Апеляційного суду м. Києва та постанова Верховного Суду України стосується виключно інших квартир в будинку АДРЕСА_1, які належать іншим особам, а не відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, при цьому вони укладали і договори купівлі-продажу, що стосуються їхніх квартир, а не відповідачів по справі. Таким чином, вказані обставини не є об'єктом розгляду нововиявлених обставин, так як суб'єктний і предметний склади даних правовідносин не є аналогічними, і не можуть бути покладені в основу ухвали, що б суперечило п.1, ч.2, ст.423 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» по 59 985 грн. 43 коп. з кожного заборгованість за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.5-9).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року було залишено без змін.

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 02 квітня 2018 року вбачається, що судом було розглянуто дві заяви : відповідача ОСОБА_2 від 24 січня 2017 року та відповідача ОСОБА_3, яка була подана представником ОСОБА_10, 16 серпня 2017 року.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 посилається на постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_11 про стягнення заборгованості, вказуючи про те, що зазначена постанова прийнята в аналогічних правовідносинах, оскільки квартира ОСОБА_11 розташована у тому ж будинку, що і відповідача ОСОБА_2, і договори купівлі-продажу є аналогічними за змістом. Також посилається на науковий висновок члена науково-консультативної ради при Верховному Суді України ОСОБА_12, який заявнику надала ОСОБА_11

Заява ОСОБА_3 від 16 серпня 2017 року обґрунтовується обставинами щодо ухвалення судами по інших аналогічних спорах протилежних рішень, в яких містяться інші правові висновки, ніж у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року. Відповідач вказував, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_13 надала ОСОБА_3 рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року, яким було встановлено факт повної сплати у гривнях ОСОБА_13 свого зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири № 70 в будинку АДРЕСА_1 від 18 лютого 1997 року, факт відсутності у договорі встановленого найменування умовної одиниці як еквівалент гривні, факт необґрунтованого посилання позивача на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року.

При цьому вважає, що всі вказані події відносяться і до правовідносин, що виникли між позивачем та вказаними відповідачами. Крім того, 14 серпня 2017 року ОСОБА_14 надала відповідачу ОСОБА_3 рішення Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року, яким були встановлені вище перераховані факти, що стосуються квартири АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного між ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» і ОСОБА_14, ОСОБА_15

Також ОСОБА_3 посилається на те, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_16 надала йому постанову Верховного Суду України у цивільній справі за позовом ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_16, предметом якої є аналогічний договір купівлі-продажу аналогічної квартири в будинку АДРЕСА_1 , де було встановлено, що суди не звернули уваги на те, що в п.4 вказаного договору купівлі-продажу квартири зазначено еквівалент її вартості на день укладення договору - 21 лютого 1997 року, а не на день платежу. Оскільки всі договори купівлі-продажу квартир за своїм змістом є аналогічними, а встановлені факти по іншим справам є істотними, тому просив скасувати вказане рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами і винести нове рішення, яким відмовити позивачу ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» у задоволенні позову.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами була залишена без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року - визнана неподаною і такою, що підлягає поверненню заявнику ( а.с. 110-111, том 4). Копія ухвали була направлена ОСОБА_2 ( а.с. 112, т. 4).

Відповідно до вимог ст. 364-1 ЦПК України ( в редакції Кодексу на час вчинення відповідних процесуальних дій), протягом трьох днів після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 364 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами. До заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 121 цього Кодексу. Відкривши провадження за нововиявленими обставинами, суддя надсилає особам, які беруть участь у справі, копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічно врегульовано питання щодо відкриття провадження за нововиявленими обставинами і статтею 427 ЦПК України в редакції Закону, що набув чинності з 15 грудня 2017 року.

З викладеного вбачається, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 02 квітня 2018 року була розглянута заява ОСОБА_2 від 24 січня 2017 року, яка ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року визнана неподаною та повернута заявнику, і провадження за цією заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судом не відкривалось.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було відкрито лише за заявою ОСОБА_3 від 16 серпня 2017 року ( а.с.151,том 4).

Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_2 від 24 січня 2017 року, провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у якій не було відкрито, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 364-1 ЦПК України, що була чинною на час подання заяви та повернення її заявнику, та ст. 427 ЦПК України, що є чинною з 15.12.2017 року, тобто на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки допущені судом порушення норм процесуального права, а саме: розгляд повернутої заявнику заяви - призвели до постановлення ухвали, в якій суд досліджував обставини, наведені у цій заяві, надавав їм відповідну правову оцінку та робив відповідні висновки, тоді як провадження за вказаною заявою судом не відкривалось.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали від 02 квітня 2018 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з метою усунення вищевказаних процесуальних порушень.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.