Провадження № 2/234/1056/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.

при секретарі - Пагуліч Д.Г.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Козявіної І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 29.12.2017р звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що з 16.08.1997р по 27.12.2017р вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, відповідачем у справі. Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний момент проживає разом з нею (ОСОБА_4.) за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на її утриманні. Свої вимоги мотивує тим, що з початку 2016 року відповідач ОСОБА_5 перестав піклуватися про дитину, приймати участь у її вихованні, аліменти не сплачував, матеріально не допомагав. Зазначає, що її коштів на утримання сина не вистачає, так як виникають додаткові витрати на покупку одягу для дитини, а також для її розвитку, і при необхідності на лікування дитини, так як дитина є особою з інвалідністю і потребує постійного догляду, лікування та проходження відповідних лікувальних заходів, та реабілітації після них. Оскільки відповідач покинув їх родину, матеріально дитині ніяк не допомагає, з дитиною не спілкується, вказує, що вона вимушена сама піклуватися за дитиною та знаходити кошти на лікування та інші потреби сина, у зв'язку з чим нею (ОСОБА_4.) був поданий позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Також, зазначає, що вона з сином знаходилася деякий час за кордоном, а саме у Голландії, де дитина проходила обстеження та лікування, батько дитини ніяким чином ні морально ні фінансово дитину не підтримував, поруч не знаходився. Як стало їй відомо, ОСОБА_5 живе з іншою жінкою. Вважає, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_4 та її представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 позов про позбавлення батьківських прав не визнав, надавши суду відзив, згідно до якого зазначає, що позивачка під час звернення до суду надала хибну інформацію щодо місця його реєстрації, а саме в м.Краматорську Донецької області, коли як ще на початку АТО у м.Краматорську остання разом з ним (ОСОБА_5.) і дітьми виїхали в РФ, спочатку у м.Ревда, а потім у м.Єкатерінбург. Факт його відсутності у м.Краматорську підтверджує Акт про не проживання від 19.02.2018р, складений головою правління ОСББ «Космос» ОСОБА_9, де вказано, що він (ОСОБА_5.) не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з червня 2014 року. Зазначає, що після переїзду до Росії, сину ОСОБА_8 була встановлена повторно група інвалідності, він займався в спеціальному оздоровчому центрі «Бонум», а потім почав ходити до спеціалізованого дитячого садка для дітей-інвалідів. Однак, жодного документу про те, що їх син лікувався в Росії до звернення позивачки до суду - не надано.

Крім того, вказує, що твердження позивачки про те, що їх шлюбні відносини припинені на початку 2016 року, спростовуються наданими ним документами щодо отримання позивачкою та ним (ОСОБА_5.) грошових переказів з України в м.Єкатерінбурзі, а фактичний розрив шлюбних відносин з ОСОБА_4 відбувся 19 червня 2017 року, й до цього часу вони проживали однією сім'єю, ніяких сварок між ними не було. Також вказує, що їх старший син ОСОБА_10, після закінчення машинобудівного коледжу у м.Краматорську, в 2016р переїхав жити до них з позивачкою в м.Єкатеринбург і зараз він працює менеджером, проживає разом з ним (ОСОБА_5.), позивачка з останнім не спілкується. В серпні 2017р позивачка повідомила про те, що за кордоном знайшла Благодійний фонд, який допомагає з обстеженням, проживанням і переїздом таким дітям як їх син ОСОБА_8, у зв'язку з чим він (ОСОБА_5.) дав згоду на виїзд сина ОСОБА_8 за кордон, але куди саме виїжджала ОСОБА_4 не повідомила. Однак, як стало відомо пізніше, остання разом з сином їздила в Нідерланди в м.Гаагу до племінника його (ОСОБА_5.) матері, і у позивачки з ним був роман, й остання повернулася з Голландії на Україну на початку січня 2018 року. В позові же ОСОБА_4 вказує, що вона їхала до Голландії і знаходилася на лікуванні з сином, а батько дитини (ОСОБА_5.) ніякої допомоги не надавав, коли як до від'їзду в Україну, а потім у Голландію, вони з позивачкою були однією сім'єю. Також, за той час, що позивачка перебувала у Голландії, остання подала до Краматорського міського суду чотири позовні заяви до нього - про стягнення аліментів, розірвання шлюбу, розподіл майна і про позбавлення його батьківських прав, в яких приховує його (ОСОБА_5.) місце проживання і той факт, що він має свідоцтво про надання йому тимчасового притулку у РФ, його документи знаходяться в міграційний службі РФ, і лише влітку 2018р він має отримати документ, який дасть йому змогу приїхати в Україну і побачити сина ОСОБА_8, якого він дуже любить, сумує за ним та бажає його побачити. Вважає, що з цього приводу він не мав змоги бути присутнім у всіх судах і виховувати сина, який знаходився в м.Краматорську.

Також, вказує, що після приїзду з Голландії позивачка неодноразово зверталася до нього з проханням надати ще один дозвіл на виїзд її з сином за кордон, на що він відмовився, так як йому достовірно відомо, що племінник його матері баптист, ніде не працює, не має постійного місця проживання. Вважає, що його відмова у наданні дозволу на виїзд сина у Голландію, стала приводом звернення позивачки до суду з дійсним позовом. Крім того, вважає, що гроші від нього позивачці не потрібні, так як виконавчий лист про стягнення з нього (ОСОБА_5.) аліментів на утримання сина від 13.12.2017р до теперішнього часу позивачка не надала до ДВС Краматорського міського управління юстиції до виконання. Однак, не дивлячись на відсутність виконавчого листа в ДВС м.Краматорська, його (ОСОБА_5.) представник перерахував позивачці поштовим переказом 15.02.2018р грошові кошти в розмірі 3440грн. Просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідач ОСОБА_2 підтримала заперечення ОСОБА_5 щодо задоволення позову про позбавлення його батьківських прав, надавши суду пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Представник 3-ї особи відділу опіки та піклування Краматорської міської ради - Козявіна І.О., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_8, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові докази, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.155 ч.4 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.15, в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30.03.2007р „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.08.1997 року, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.12.2017р (справа №234/14930/17, провадження №2/234/5002/17) з ОСОБА_5 на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2017р й до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.12.2017р (справа №234/14925/17, провадження №2/234/5001/17) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний.

Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що в червні 2014 року, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території м.Краматорська, родина ОСОБА_5 виїхала проживати до Росії, де ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_6, проживала по червень 2017 року.

В червні 2017 року ОСОБА_4 разом з малолітнім сином ОСОБА_4 ОСОБА_8 повернулася до м.Краматорська відвідати батьків, після чого вже до відповідача ОСОБА_5 не повернулася.

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_5 ОСОБА_8 залишився проживати з матір'ю, але при цьому батько, проживаючи в Росії, продовжує приймати участь у його вихованні та утриманні.

Згідно наданих до суду: медичного висновку №96 від 11.10.2010р із Краматорської дитячої поліклініки; консультаційного висновку спеціаліста від 18.07.2009р із КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська»»; довідки №322/12 від 23.08.2017р із «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Краматорська», довідки №145 від 04.03.2011р із установи «Інститут отоларингології проф.О.С.Коломійченка АМН України» та інших, судом встановлено, що ОСОБА_5 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2010р має статус як дитина-інвалід, потребує домашнього догляду, з приводу чого дитина постійно лікується, обстежується в медичних закладах.

У зв'язку із захворюванням сина відповідач ОСОБА_5 надавав свою згоду на його виїзд до Нідерландів для проходження курсу лікування.

Вказані вище обставини встановлені судом з урахуванням пояснень учасників справи та письмових доказів, які містяться в матеріалах справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що відповідач по справі не приймає участі у вихованні сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток.

Проте жодного доказу на підтвердження вказаних доводів не надає. Крім того доводи ОСОБА_4 щодо не надання відповідачем матеріальної допомоги, спростовуються наданою представником останнього інформацією про проведення операції у ПАТ КБ «Приватбанк» за грошовими переказами у період з 01.01.2017р по 31.12.2017р, згідно якої убачається, що грошові перекази в зазначений період отримувала позивачка.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради Донецької області від 22.05.2018р за №01-49/2837, останній вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю доказів, які б були підставою для цього.

З урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з недоведеністю їх позивачкою по справі.Крім того, суд вважає, що позбавлення батьківських прав за відсутності підстав для цього по причині недоведеності, може вплинути на права та інтереси неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164 СК України, ст.ст.10, 12,13, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її позову до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 20.08.2018р.

Повне рішення суду складене 30.08.2018 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай