АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» червня 2018 року

м. Харків

справа № 644/1988/16-ц

провадження № 22ц/790/3663/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року в складі судді Попової В.О.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчих листах по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили 05 липня 2016 року по справі № 644/1988/16-ц за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за договорами позики в розмірі 74 349,43 грн. та судовий збір в розмірі 743,50 грн.

Зазначив, що на виконання заочного рішення видано два виконавчих листа, а саме виконавчий лист від 03 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми заборгованості за договорами позики в розмірі 74349,43 грн. та виконавчий лист від 25 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судового збору в розмірі 743,50 грн.

Вказав, що під час оформлення (видачі) зазначених виконавчих документів судом було допущено помилку, а саме вказано, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 1 (один) рік, замість правильного 3 (три) роки.

Вважав, що у відповідності до вимог чинного законодавства на момент видачі обох вказаних виконавчих документів, виконавчі документи можуть бути пред'явлені протягом 3 (трьох) років, а не протягом 1 (одного) року, оскільки пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII зазначений трирічний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання розповсюджено навіть на ті виконавчі документи, які були видані до набрання ним чинності.

Просив виправити помилку у виконавчому листі від 03 березня 2017 року за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік»; виправити помилку у виконавчому листі від 25 квітня 2018 року за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік»; видати ОСОБА_1 виправлені виконавчі листи по справі № 644/1988/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року по справі № 644/1988/16-ц.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчих листах - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким виправити помилку у виконавчому листі від 03 березня 2017 року за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік» та помилку у виконавчому листі від 25 квітня 2018 року за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік».

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги заяви. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обидва виконавчі документи видано після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до положень якого встановлювався трирічний строк пред'явлення виконавчих документів, виданих на підставі рішення суду; що суд першої інстанції помилково застосував положення вказаного Закону від 21 квітня 1999 року, оскільки вказаний закон на момент видачі обох виконавчих документів втратив чинність, натомість відповідно до чинного на момент видачі листів Закону від 02 червня 2016 року строк пред'явлення виконавчих документів, виданих на підставі рішення суду становить три роки.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило. Заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутністю від 18 червня, 19 червня 2018 року судовою колегією задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для виправлення помилки у виконавчих листах «3 (три) роки» замість «1 (один) рік» не вбачається.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договорами позики у розмірі 74349,43 грн., що складається з суми основного боргу 34100,00 грн., процентів за користування позикою 8957,55 грн., інфляційних витрат 27211,80 грн. та три відсотки річних 4080,08 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 743,50 грн.

Заочне рішення суду набрало законної сили 05 липня 2016 року.

На виконання вказаного заочного рішення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листа, а саме 03 березня 2017 року виконавчий лист № 644/1988/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договорами позики у розмірі 74349,43 грн., що складається з суми основного боргу 34100,00 грн., процентів за користування позикою 8957,55 грн., інфляційних витрат 27211,80 грн. та три відсотки річних 4080,08 грн. та 25 квітня 2018 року виконавчий лист № 644/1988/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 743,50 грн.

Як вбачається з вказаних виконавчих листів строк їх пред'явлення до виконання зазначено протягом одного року.

Частиною 3 статті 431 ЦПК України встановлено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент ухвалення заочного рішення, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

02 червня 2016 року прийнято в новій редакції Закон України «Про виконавче провадження», який набрав законної сили 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Саме така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

Як вбачається з матеріалів справи заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року набрало законної сили 05 липня 2016 року, виконавчий лист № 644/1988/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договорами позики у розмірі 74 349,43 грн., що складається з суми основного боргу 34 100,00 грн., процентів за користування позикою 8957,55 грн., інфляційних витрат 27 211,80 грн. та три відсотки річних 4080,08 грн. видано судом першої інстанції 03 березня 2017 року, а виконавчий лист № 644/1988/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 743,50 грн. видано 25 квітня 2018 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Таким чином, строк пред'явлення вказаних виконавчих листів до виконання має становити три роки, а не один рік, як про це зазначено у виконавчих листах.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що правильно вказавши в ухвалі про те, що учасник виконавчого провадження не позбавлений права звернутися з заявою до суду про виправлення помилки у виконавчому документі, з якою заявник звернувся до суду, постановляє ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не надав належної оцінки поданим заявником доказам, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви про виправлення помилок у виконавчих листах.

У зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню в частині виправлення помилок в виконавчих листах.

В частині видачі ОСОБА_1 виконавчих листів заява не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається із змісту статті 432 ЦПК України не передбачено видача виправленого виконавчого листа.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Виправити помилку у виконавчому листі, виданому 03 березня 2017 року на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, зазначивши строк пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом «3 (трьох) років» замість «1 (одного) року».

Виправити помилку у виконавчому листі, виданому 25 квітня 2018 року на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/1988/16-ц, зазначивши строк пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом «3 (трьох) років» замість «1 (одного) року».

В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 20 червня 2018 року.