Ухвала

20 червня 2018 року

місто Київ

справа № 366/3439/17

провадження № 61-35430ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області, про визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 травня 2018 року звернувся з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

І. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявником всупереч вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір», а додана заявником до касаційної скарги копія квитанції про сплату судового збору в розмірі 1 280, 00 грн не є належним доказом його сплати.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» напис на платіжному документі про зарахування судового збору в дохід бюджету має бути скріплений першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Верховний Суд виходить з того, що у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням в частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Сума судового збору за подачу позовної заяви за вимоги немайнового характеру у цій справі становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року, тобто 1 600, 00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Аналіз змісту оскаржуваних судових рішень свідчить, що первісна позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, зустрічна позовна вимога містить одну вимогу немайнового характеру. Таким чином, заявнику необхідно оплатити судовий збір за вимогами немайнового характеру у загальному розмірі 2 560, 00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору в повному обсязі необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

ІІ. Крім того, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені у порядку цивільного судочинства. Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду. Проте, заявником у порушення зазначених правил адресовано касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

ІІІ. Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявником у порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України не сформульовано клопотання - процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.

Зі змісту касаційної скарги випливає, що заявником ставиться питання про скасування повністю рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду, при цьому, заявник у касаційній скарзі просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу, яка не заявлялась у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведене свідчить про необхідність заявнику уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, усунути розбіжності, викласти її відповідно до вимог статей 392, 400, 409 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України 2017 року у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області, про визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 20 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний