АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/105/17Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/789/516/18 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Дикун С. І., Щавурська Н. Б.,

секретар - Коваль О.І.

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2018 року, ухвалене суддею Горуцом Р.О. у цивільній справі №605/105/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог остаточно просила стягнути з ОСОБА_3 в її користь 4490,18 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Вимоги обґрунтовано тим, що 10 грудня 2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи у належному позивачці житловому будинку по вул. Тарасівка в с. Новосілка Підгаєцького району Тернопільської області, вчинив словесний конфлікт та на ґрунті неприязних відносин наніс їй два удари кулаком в обличчя, чим спричинив легкі тілесні ушкодження. Вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 6 лютого 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Позивачка у зв'язку із неправомірними діями відповідача звернулась у лікарню, де їй був призначений курс лікування, в результаті якого вона понесла матеріальні витрати. Крім цього, внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено моральну шкоду, яка полягала в стражданнях та переживаннях, оскільки значний час вона була відірвана від нормального життя та роботи.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3365,73 грн та моральну шкоду в сумі 4 000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у зв'язку із безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не зазначено, у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями вона заподіяна, з яких міркувань виходив суд, визначаючи її розмір. Суд обґрунтував заподіяну позивачу шкоду лише доводами, викладеними у позовній заяві, не надавши оцінку належності та допустимості доказів, які б підтвердили заподіяння матеріальної та моральної шкоди та, відповідно, розмір її компенсації. У матеріалах справи відсутні розрахункові документи, які б свідчили про витрачання коштів в період стаціонарного лікування ОСОБА_1 на придбання лікарських засобів, зазначених у довідці, на яку послався суд при визначенні розміру матеріальної шкоди.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які вважають рішення суду законним та обґрунтованим, проти задоволення апеляційної скарги заперечили, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 грудня 2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи у належному позивачці житловому будинку по вул. Тарасівка в с. Новосілка Підгаєцького району Тернопільської області, вчинив словесний конфлікт та на ґрунті неприязних відносин наніс їй два удари кулаком в обличчя, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

Вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 6 лютого 2017 року, який не оскаржувався та набрав законної сили, відповідач засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У зв'язку з отриманими легкими тілесними ушкодженнями позивача перебувала на лікуванні у хірургічному відділенні Підгаєцької ЦРКЛ з 11 грудня 2016 року по 16 грудня 2016 року з діагнозом: струс головного мозку та забійна гематома лобної ділянки голови зліва.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім'ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Таким чином, враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнала ОСОБА_1 у зв'язку із протиправною поведінкою ОСОБА_3, тривалості цих страждань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 4000,00 грн.

Рішення суду в цій частині є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не зазначено, у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями вона заподіяна, з яких міркувань виходив суд, визначаючи її розмір, колегія суддів оцінює критично, так як усі зазначені доводи та мотиви вказані у судовому рішенні.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи матеріальну шкоду у розмірі 3365,73 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначений розмір матеріальної шкоди підтверджується додатком до епікризу та медичної карти стаціонарного хворого №03419.

Колегія суддів вважає, що до висновку про розмір спричиненої позивачці матеріальної шкоди суд першої інстанції дійшов, неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, що відповідно до частин 2, 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення та ухвалення в цій частині нового рішення.

На підтвердження розміру понесеної матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка представила лише додаток до епікризу медичної карти стаціонарного хворого. Врахувавши інформацію, що міститься в даному епікризі, суд вважав встановленою ту обставину, що позивачка понесла матеріальні витрати на придбання медичних засобів, зазначених у цьому епікризі.

При цьому жодних підтверджуючих фінансових документів (касових чеків, накладних, тощо), які б свідчили про те, що позивачка витратила кошти на придбання зазначених в епікризі медикаментів, суду не надано.

Як вбачається із змісту додатку до епікризу медичної карти стаціонарного хворого, у ньому зазначено перелік медикаментів, їх вартість, та відбиток штампу відпущено. При цьому відсутні будь-які реквізити аптеки чи іншого закладу, яким відпускалися медикаменти.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачкою не доведено належними та достатніми доказами розмір спричиненої їй матеріальної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 3365, 73 грн.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Понесені сторонами судові витрати у звязку з апеляційним переглядом покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Днем складення повного тексту постанови є 17 червня 2018 року.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи