Провадження № 22-ц/773/583/18 Категорія: 59 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Карпук А. К.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Держпраці у Волинській області, про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Держпраці у Волинській області, про зобов'язання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що його особова справа, як особи, що потерпіла на виробництві, передана в 2001 році підприємством ВАТ «Синтетика» до відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку для продовження виплат, із розміром втраченого заробітку станом на 01.04.2001 року 75 грн. 79 коп., при втраті 50% професійної працездатності. В 2003 році він звернувся до територіальної державної інспекції праці у Волинській області щодо визначення правильності розміру втраченого заробітку. За результатами розгляду його звернення було здійснено перерахунок та призначений новий розмір виплати з 01.04.2001 року 221 грн. 42 коп. З 06.03.2012 року йому підтверджено втрату працездатності 60% довічно. В січні 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перевірки правильності розрахунку його середнього заробітку, однак йому було відмовлено в цьому. У повідомленні відповідач вказав, що позивачу було встановлено новий розмір виплати з 01.04.2001 року 221,42 грн. з доплатою та відповідними перерахунками і станом на 01.03.2017 року йому призначено перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 2854,53 грн. Однак, згідно повідомлення Управління Держпраці у Волинській області йому призначено новий розмір щомісячної грошової виплати 312,23 грн. і станом на 01.08.2016 року виплата ОСОБА_1 складає 3053,24 грн., з яких 2309 грн. щомісячна виплата внаслідок втрати працездатності та 743,75 грн. індексація страхової виплати. Позивач вважає такі суперечності у визначенні розміру щомісячної виплати внаслідок втрати працездатності незаконними, такими, що порушують його право на отримання законодавчо визначеного розміру страхових сум, тому просить зобовязати відповідача провести йому перерахунок розміру втраченого середньомісячного заробітку, відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку та призначити новий розмір щомісячної грошової виплати внаслідок втрати працездатності, відповідно до здійсненого перерахунку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права та неналежним чином дослідив фактичні обставини справи, а саме те, що як вбачається з повідомлення відповідача, позивачу було встановлено новий розмір виплати з 01.04.2001 р. 221,42 грн. з доплатою та відповідними перерахунками і станом на 01.03.2017 р. призначено перераховану страхову виплату в розмірі 2854,53 грн. Одночасно з повідомлення третьої особи по справі позивачу було призначено новий розмір щомісячної грошової виплати 312,23 грн. і станом на 01.08.2016 року виплата ОСОБА_1 становить 3053,24 грн. з яких 2309 грн. щомісячна виплата внаслідок втрати працездатності та 743,75 грн. індексація страхової виплати. Позивач вказує, що відповідач проводить нарахування щомісячної грошової виплати внаслідок втрати працездатності без врахування розміру заробітної плати позивача за 1981 рік за час роботи на Луцькому заводі синтетичних шкір, правонаступником якого є ВАТ «Синтетика».

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що розбіжності, на які вказує позивач, відсутні, оскільки з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне страхування № 04-012/320 від 23.09.2016 року та з листа відділення ВД ФСНВ у м. Луцьку від 03.08.2016 р. № 1538 вбачається, що виплата ОСОБА_1 складає 3053,23 грн., з яких 2309 грн. щомісячна страхова виплата та 743,75 грн. індексація страхової виплати, а листом від 28.03.2017 р. № 384/01-14 відділення ВД ФСНВ у м. Луцьку повідомило, що станом на 01.03.2017 року ОСОБА_1 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2854,53 грн., тобто з 01.03.2017 року розмір щомісячної страхової виплати з 2309 грн. збільшився до 2854,53 грн., що не враховує індексацію страхової виплати.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Представники відповідача апеляційну скаргу не визнали та просили її залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав зі сторони відповідача при визначенні розміру щомісячної грошової виплати внаслідок втрати працездатності, розбіжності у розмірі щомісячних страхових виплат позивачу відсутні.

01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року. Стаття 1 вказаного закону передбачає, що одним із завдань страхування від нещасного випадку є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків.

Відповідно до прикінцевих положень цього Закону та згідно Порядку передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, від 20.04.2001 року № 10, підприємства передають справи (документи), які підтверджують право працівника на страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, до Фондів соціального страхування від нещасних випадків, а останні приймають документи на тих працівників, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року.

При цьому, згідно з п. 4.9 згаданого Порядку, особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити довідку про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами у справі, що 11.06.2001 року справа ОСОБА_1 на підставі його заяви передана з ВАТ «Синтетика» до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Луцьку, з розміром страхової виплати 75,79 грн.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 34 Закону у діючій на той час редакції сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Відповідно до статті 13 Закону у діючій на той час редакції страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, які спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну або психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Таким чином, з набранням чинності з 01 квітня 2001 року Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди покладається на Фонд.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Так, судом першої інстанції встановлено що позивач працював на ВАТ «Синтетика». 19.02.1980 року з ним стався нещасний випадок, що підтверджується копією акту від 20.02.2002 року № 1 (а.с. 4-6).

Згідно з випискою з акту ВТЕК від 12.01.1993 року йому підтверджено втрату працездатності, яка склала 50%, з 06.03.2012 року 60% (а.с. 9).

11.06.2001 року справа ОСОБА_1 на підставі його заяви передана з ВАТ «Синтетика» до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Луцьку, з розміром страхової виплати 75,79 грн. (а.с. 3).

У 2003 році ОСОБА_1 звернувся до Територіальної державної інспекції праці у Волинській області щодо визначення правильності призначеного розміру щомісячної страхової виплати.

За результатами розгляду вказаного звернення було здійснено перерахунок та призначено новий розмір щомісячної страхової виплати в сумі 312,23 грн. (а.с. 4-6, 7, 8/зворот).

З відповіді від 03.04.2017 року № 846/01-10 Управління Держпраці у Волинській області вбачається, що згідно акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 04-0012/320 від 23.09.2016 року встановлено, що станом на 01.08.2016 року страхова виплата ОСОБА_1 складає 3053,24 грн., з яких 2309 грн. щомісячна страхова виплата та 743,75 грн. індексація страхової виплати, про що листом відділення ВД ФСНВ у м. Луцьку від 03.08.2016 року № 1538 повідомлено ОСОБА_1 (а.с. 10/зворот-11).

Як убачається з листа відділення ВД ФСНВ у м.Луцьку від 28.03.2017 року № 384/01-14, наданого на адвокатський запит щодо виплат потерпілому на виробництві ОСОБА_1, станом на 01.03.2017 року ОСОБА_1 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2854,53 грн., що не включає індексацію страхової виплати (а.с. 10).

З 01.03.2017 року збільшився розмір щомісячної виплати з 2309 грн. до 2854,53 грн. без врахування індексації страхової виплати.

Отже, з огляду на вищевказані положення законодавства, які були чинними на момент виникнення та існування спірних правовідносин, встановлені фактичні обставини справи, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що відсутні розбіжності у розмірі щомісячних страхових виплат позивачу. При цьому, з 01.03.2017 року збільшився розмір щомісячної виплати з 2309 грн. до 2854,53 грн. без врахування індексації страхової виплати. Докази порушення відповідачем прав позивача при визначенні розміру щомісячної грошової виплати внаслідок втрати працездатності в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 у своїх позовних вимогах не зазначено, як саме належить здійснити перерахунок сум відшкодування, виходячи з якої суми заробітку та яку суму щомісячно слід виплачувати йому на відшкодування шкоди, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про безпідставність позовних вимог, доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 червня 2018 року.

Головуючий

Судді