АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9926/17 Номер провадження 22-ц/786/1178/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Агро-Овен» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що 13.03.2014 р. її прийнято на посаду завідуючої складом у ТОВ «Агро-Овен», де вона працює і до цього часу. Починаючи з 01.01.2017 р. по 31.07.2017 р. відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, посилаючись на відсутність грошових коштів. Крім того, їй стало відомо, що в період з 01.01.2017 р. по 31.07.2017 р. вона працювала у відповідача неофіційно. Оскільки станом на 12.12.2017 р. відповідач заборгував їй 42000 грн., але виплатити їх внаслідок відсутності грошових коштів відмовився, прохала стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 42000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен" про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено за недоведеністю.

З рішенням суду не погодилася позивачка ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_2 прохає скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Посилається на те, що з 03.01.2017 р. по теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує державну допомогу, проте працювала у відповідача, на підтвердження чого надала відповідні докази, які судом безпідставно не взяті до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 24.05.2018 р., ТОВ «Агро-Овен» посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду прешої інстанції, прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та не заперечувалося позивачкою ОСОБА_2, що з 13.03.2014 р. вона працює на посаді завідуючої складом у ТОВ « Агро-Овен», що також підтверджується копією наказу № 58-к від 13.03.2014 р. (а.с. 10).

Відповідно до штатного розпису станом на 01.01.2016 р. посадовий оклад завідуючого складом ТОВ «Агро-Овен» становив 1410 грн. (а.с. 11-12), на 01.05.2016 р . 1480 грн. (а.с. 13-14), на 01.12.2016 р. 1630 грн. (а.с. 15-16).

Згідно відомостей на перерахування заробітної плати (а.с. 17-33), за період з лютого 2016 р. по серпень 2016 р. включно ОСОБА_2 виплачувалася заробітна плата на загальну суму 7472,88 грн. (по 1135,05 грн. за лютий- травень 2016 р., по 1191,40 грн. за червень-липень 2016 р., 549,88 грн. за серпень 2016 р.)

Також було проведено виплату за листками непрацездатності за липень 2016 р. в сумі 5902,44 грн. та вересень 2016 р. у сумі 719,44 грн. (а.с. 34-41).

Згідно наказу № 278/1-к від 01.12.2016 р. ОСОБА_2 надано щорічну відпустку 33 календарних дні з 02.12.2016 р. по 04.01.2017 р. включно (а.с. 42).

За грудень 2016 р. їй виплачено заробітну плату в сумі 1316,42 грн. (а.с. 43-44).

Виплата позивачці заробітної плати за період з січня 2016 р. по жовтень 2016 р., а також за грудень 2016 р. підтверджується відповідними розрахунковими листками ТОВ «Агро-Овен» (а.с. 45-55).

Відповідно до ст. 179 КзпП України, за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

03.01.2017 р. ОСОБА_2звернулася до ТОВ «Агро-Овен» з заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 05.01.2017 р. по 07.09.2019 р , про що підприємством було видано наказ № 1/1-к від 03.01.2017 р. (а.с. 56-57).

Перебуваючи у зазначеній відпустці, вона отримує від держави матеріальну допомогу у відповідному розмірі, що підтверджується відомостями, отриманими зокрема апеляційним судом з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області 18.06.2018 р., згідно яких ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» призначено державну допомогу при народженні дитини на дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.09.2016 р. по 30.09.206 р. в сумі 10320 грн., з 10.10.2016 р. по 30.09.2019 р. в сумі 860 грн. на місяць. Виплата допомоги при народженні дитини на дочку ОСОБА_4 проведена по червень 2018 року включно.

Наказом № 27/к від 15.07.2016 р., у звязку з виходом завідуючої складом ОСОБА_3 15.07.2016 р. у декретну відпустку у звязку з вагітністю та пологами, ТОВ «Агро-Овен» поклало тимчасове виконання її функціональних обов»язків на головного бухгалтера ОСОБА_5 з 15.07.2016 р. по 18.11.2016 р. (а.с. 161), з 30.09.2016 р. по 18.11.2016 р. на касира ОСОБА_6 відповідно до наказу № 35/к від 30.09.2016 р. (а.с. 160), з 18.11.2016 р. по 02.12.2016 р. також на касира ОСОБА_6 за наказом № 47/к від 18.11.2016 р. (а.с. 159).

Наказом № 50/к від 01.12.2016 р., у звязку з перебуванням завідуючої складом ОСОБА_3 у щорічній відпустці, з 02.12.2016 р. по 04.01.2017 р. включно на касира ОСОБА_6 покладено тимчасове виконання функціональних обовязків ОСОБА_3 згідно посадової інструкції (а.с. 158).

Крім цього, наказом № 55/к від 03.01.2017 р., у звязку з виходом з 05.01.2017 р. завідуючої складом ОСОБА_3 у відпустку по догляду за дитною до досягнення нею трирічного віку, з 05.01.2017 р. до фактичного виходу ОСОБА_3 з відпустки покладено тимчасове виконання її функціональних обовязків згідно посадової інструкції на касира ОСОБА_6 (а.с. 157).

Також відповідачем надано копії виписок з наказів про прийом на роботу та звільнення головного бухгалтера ОСОБА_5, касира ОСОБА_6, менеджера ОСОБА_7 (а.с. 184-187), оборотно-сальдові відомості ТОВ «Агро-Овен» за період з липня 2016 р. по липень 2017 р. (а.с. 188-200).

У березні 2018 року позивачка звернулась до ТОВ «Агро-Овен» із офіційною заявою від 16.02.2018 р. про переривання відпустки та бажання приступити до виконання своїх обовязків з 20.03.2018 р. (а.с. 201).

До цього заяви стосовно переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та виходу на роботу з боку позивача до ТОВ «Арго-Овен» не надходило.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем ТОВ «Агро-Овен» надано належним чином завірену копію заяви ОСОБА_2 від 19.03.2018 р. про продовження відпустки для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 20 березня 2018 року (а.с. 232).

Також у матеріалах справи міститься лист, який був направлений відповідачем на адресу позивачки 20.03.2018 р., зі змісту якого вбачається, що через дрібні обсяги товарообороту по розподільчому центру ТОВ «Агро-Овен» у м. Полтава, утримання якого є нерентабельним на даний час, у звязку з перенесенням складу до м. Дніпро, ОСОБА_2 пропнується переведення у м. Дніпро на посаду комірника з посадовим окладом 3750 грн. та відповідним режимом роботи, та розяснено, що в разі відмови від запропонованої посади її буде звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с. 202-203).

До цього часу відповідь від позивачки про переведення підприємством не отримано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, перебуваючи з 03.01.2017 р. та по теперішній час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в цей час виконувала службові обовязки у ТОВ «Агро-Овен», з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд

встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною прешою ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд, не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 надала суду першої інстанції роздруківки прінт-скрінів електронних листів, які на її думку підтверджують виконання функціональних обов»язків в період з січня 2017 р. (а.с. 64-76, 90-140).

Відповідно до ст. 100 ч.2, 3 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ « Про електронний цифровий підпис». Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбачених законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Суд першої інстанції надав вірну правову оцінку наданим позивачкою роздруківкам з електронної пошти та переписки у вайбері, та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що вказані документи не є допустимими електронними доказами в розумінні вимог ст. 100 ЦПК України та не доводять позовні вимоги ОСОБА_2

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що з офіційної електронної адреси відповідача направлялися офіційні листи позивачці щодо допуску її до роботи в період декретної відпустки чи підвищення заробітної плати.

Таким чином, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що вона під час перебування з 03.01.2017 р. у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку по 31.07.2017 р. виконувала свої посадові обов»язки у ТОВ «Агро-Овен».

Натомість, матеріалами справи достовірно підтверджено, що позивачка з 03.01.2017 р. та по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тимчасове виконання її обовязків завідуючої складом підприємством відповідача покладено на інших працівників відповідно до наказів, про які вказувалося вище.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що в наказах про тимчасове виконання іншими працівниками підприємства посадових обовязків завідуючим складом відсутні їх підписи про ознайомлення з цими наказами, що на її думку свідчить про їх фіктивність, також не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказані накази є чинними та в судовому порядку не оспорювалися.

Отже, доводи апеляційної скарги вріних висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки позивачкою доказів, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, надано їм належну правову оцінку. Наведені у рішенні висновки суду узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які застосовано судом першої інстанції правильно. Підстав для скасування рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скару ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1