Провадження №2/522/5202/18
19 вересня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
в складі: судді - Бондар В.Я.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,
Позивач 07.12.2017 року звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 6454,35 грн.
В обґрунтування позову вказано, що постановою Конотопського міського суду Сумської області від 12.12.2002 року у справі №2-2372/02 за позовом ОСОБА_2 з позивача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј заробітку позивача. Виконавчий лист було направлено за місцем роботи ОСОБА_1 , проте у 2003 році у зв`язку з переведенням до іншої військової частини виконавчий лист було втрачено. З того часу виплата аліментів здійснювалась на підставі рапорту позивача. Відрахування з заробітної плати продовжувалися до березня 2014 року, але після анексії АР Крим та передислокації військової частини до міста Одеси, у зв`язку із захворюванням його доньки від другого шлюбу, виплата аліментів з квітня 2014 року по жовтень 2014 року припинилась. З листопада 2014 року на підставі рапорту позивача виплата аліментів на сина продовжилась з листопада 2014 року. Відповідачка, завідомо знаючи про сплату аліментів за січень-березень 2014 року, але маючи впевненість, що всі фінансові документи залишилися на окупованій території Криму 30.09.2014 року звернулась до Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ із заявою про примусове виконання постанови Конотопського міського суду Сумської області, зазначивши, що позивач не сплачував аліменти з 01.01.2014 року. Відповідно до постанови державного виконавця з лютого 2015 року фактично з ОСОБА_1 стягувалось 50% на користь ОСОБА_2 . Після додаткового опрацювання фінансових документів державний виконавець вніс зміни до постанови, оскільки стало відомо, що аліменти стягувалися. Так у зв`язку з подвійним стягненням ОСОБА_2 безпідставно отримала кошти у розмірі 6454,35 грн. Позивач вказує, що набуття коштів відбулося у зв`язку з рахункової помилкою та недобросовісністю відповідачки, яка повідомила неправдиві дані до державної виконавчої служби.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 12.02.2018 року провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) без виклику сторін.
У зв`язку з великим навантаженням судді Бондар В.Я., довідкою помічника судді, строк розгляду справи було продовжено для повного та всебічного дослідження обставин справи.
У разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідач не надав відзив на позов у зв`язку з чим суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 19 ЦК України).
Судом встановлено, що Довідкою бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2012 року підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно сплачував аліменти згідно виконавчого листа Конотопського суду від 2002 року №2-2372.
30.03.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про примусове виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області. Відповідачка вказала, що з 01.01.2014 року по сьогоднішній день (30.09.2014 року) не виконує рішення суду та не проводить сплату аліментів.
Довідкою про грошове забезпечення та відраховані аліменти №254124/1-1028 від 15.03.2015 року підтверджується твердження позивача про те, що ОСОБА_1 сплачував аліменти за січень-березень 2014 року (відрахування від заробітної плати у розмірі 1904,60 грн. щомісячно).
З квітня по листопада 2014 року відрахувань з заробітної плати ОСОБА_1 не здійснювалось, що підтверджується Довідкою про грошове забезпечення та інші доходи військової часини НОМЕР_2 .
Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-4/811від 27.01.2015 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 . На 27.01.2015 року утворилась заборгованість, що станом на 01.01.2015 року склала 17 7569,21 грн.
Для вирішення ситуації, щодо стягнення з ОСОБА_1 50% заробітку він звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з завою від 02.10.2015 року згідно якої просив перерахувати стягнення з його доходу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 надала неправдиві свідчення.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
За змістом частини першої статті 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, вбачається, що дійсно ОСОБА_2 своїми недобросовісними діями, які виразилися у повідомленні державної виконавчої служби неправдивої інформації, спричинила набуття грошових коштів без достатньої правової підстави у розмірі 6454,35 грн.
У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 6 цієї статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Станом на день звернення до суду відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичної особою складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» становив 1600 грн.
Ціна позову становить 6454,35 грн.
Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1212, 1213, 1214, 1215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Конотопським МВ Сумської області 16.09.1989 року) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6454 (шість тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 35 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Конотопським МВ Сумської області 16.09.1989 року) на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 19.09.2018 року.
Суддя В.Я.Бондар