У Х В А Л А

23 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 661/2613/15-ц

Провадження № 14-257 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі також - відповідач), за участю третьої особи - приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлани Іванівни (далі також - нотаріус) про визнання договору іпотеки припиненим

за касаційною скаргою позивача на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року та додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року і

в с т а н о в и л а:

1 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати припиненим іпотечний договір, укладений 5 червня 2012 року фізичною особою підприємцем (далі також - ФОП) ОСОБА_3 і відповідачем, посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1461;

- виключити запис з Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер запису про іпотеку № 12577716, контрольна сума 444АЕ5ААА3Е) і з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер запису про обтяження 12577678, контрольна сума 346Е7А9АЕД) та зняти заборону щодо відчуження зазначеного в іпотечному договорі від 5 червня 2012 року нерухомого майна, що належить позивачу, а саме: нежитлової будівлі (магазину) загальною площею 440,9 м2, що складається з магазину під літерою А загальною площею 281,6 м2, підвалу під літерою А загальною площею 159,3 м2,ґанків під літерами «А» та «А1» (далі також - нежитлова будівля), та земельної ділянки (для розміщення й обслуговування магазину) загальною площею 0,0177 га (далі також - земельна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 5 червня 2012 року відповідач і ФОП ОСОБА_3 уклали договір кредитної лінії № НКЛ-2010437 (далі також - кредитний договір) про надання позичальникові кредиту в розмірі 500 000 грн зі сплатою 24,99 процентів річних зі щомісячним погашенням рівними частинами по 13 890 грн до 10 числа кожного місяця та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 4 червня 2015 року.

У пункті 1.1.1 кредитного договору сторони передбачили, що у випадку невиконання ФОП ОСОБА_3 будь-якого зобов'язання, передбаченого підпунктами 5.11-5.12 цього договору, плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 30 процентів річних, починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. Підвищена плата за користування коштами у розмірі 30 процентів річних діє до дня виконання умов підпунктів 5.11-5.12 цього договору. Сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки за кредитним договором не потребує додаткового двостороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до вказаного договору.

На забезпечення виконання ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором 5 червня 2012 року відповідач і позивач уклали договір іпотеки нежитлової будівлі та земельної ділянки.

Після того, як ФОП ОСОБА_3 достроково погасив залишок заборгованості за кредитом у сумі 166 640 грн і нараховані відповідачем на день погашення кредиту проценти у сумі 1 796 грн, відповідач надіслав позивачу довідку, в якій вказав про донарахування процентів за підвищеною ставкою за кредитом за порушення умов пункту 5.12 кредитного договору в сумі 28 325,81 грн, пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 28,02 грн і штрафу у сумі 14 583,30 грн та 15 000 грн.

Ухвалою від 12 жовтня 2015 року Новокаховський міський суд Херсонської області зупинив провадження у справі до вирішення в порядку господарського судочинства Господарським судом Херсонської області справи № 923/1213/15 за позовом відповідача до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання умов кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки в односторонньому порядку недійсними.

5 травня 2016 року суд першої інстанції на підставі клопотання позивача та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року, прийнятої у справі № 923/1213/15, постановив ухвалу про відновлення провадження у справі.

13 червня 2016 року Новокаховський міський суд Херсонської області ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Рішення суд першої інстанції мотивував, зокрема, тим, що ФОП ОСОБА_3 повністю виконав його зобов'язання за кредитним договором, а тому донарахування процентів відповідачем у розмірі 28 325,81 грн є безпідставним. Суд вказав на преюдиційні факти, встановлені рішенням Господарського суду Херсонської області від 1 жовтня 2015 року та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року.

28 липня 2016 року Апеляційний суд Херсонської області ухвалив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване преюдиційними фактами, встановленими у рішенні Новокаховського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року у справі №661/3184/14-ц, що набрало законної сили. Апеляційний суд дійшов висновку, що повернення кредиту та сплата нарахованих процентів не може свідчити про повне та належне виконання позичальником умов кредитного договору. На думку суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_3 порушив пункт 5.12.1 кредитного договору, а тому нарахування відповідачем процентів за підвищеною ставкою у сумі 28 325,81 грн було правомірним. Зазначає, що рішення Господарського суду Херсонської області від 1 жовтня 2015 року та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року, на які звертає увагу суд першої інстанції, були скасовані постановою Вищого господарського суду України від 18 липня 2016 року.

29 липня 2016 року Апеляційний суд Херсонської області ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з позивача на користь відповідача судовий збір у сумі 267,96 грн.

5 вересня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга позивача, в якій він просить скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року та додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року, а також залишити в силі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 червня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи, оскільки вони суперечать рішенню Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року, яким мотивоване рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року.

Позивач вказує, що Новокаховський міський суд Херсонської області не досліджував, чи правомірно відповідач донарахував підвищені проценти, оскільки предметом спору було визнання припиненим договору іпотеки, укладеного відповідачем з позивачем, а не вимога про стягнення чи правомірність нарахування підвищених процентів за кредитним договором. Зазначає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог у частині вирішення питання про правомірність нарахування відповідачем процентів за підвищеною ставкою у сумі 28 325,81 грн, що порушує права ФОП ОСОБА_3, не залученого до розгляду справи.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що спір стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором з ФОП ОСОБА_3 підвідомчий господарському суду. Вважає, що скасування постановою Вищого господарського суду України від 18 липня 2016 року рішення Господарського суду Херсонської області від 1 жовтня 2015 року та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року не є підставою для скасування рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 червня 2016 року у цій справі, оскільки зазначені рішення набрали законної сили на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, та є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Крім того, вказує на те, що апеляційну скаргу відповідача підписала неповноважна особа, а додаткове рішення суд апеляційної інстанції ухвалив з порушенням процесуального закону - без повідомлення позивача про розгляд питання про розподіл судових витрат.

8 листопада 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив провадження за касаційною скаргою.

8 лютого 2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача на касаційну скаргу, мотивовані тим, що сторони кредитного договору досягнули згоди з усіх передбачених ним умов, зокрема і щодо підвищення встановленої кредитним договором відсоткової ставки. Вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність односторонньої зміни банком умов кредитного договору.

Стверджує, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 8 грудня 2016 року встановлено факт наявності заборгованості ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, зазначає, що законодавство не передбачає обмеження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині видання та/або скасування довіреностей під час здійснення у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації та/або його ліквідації.

30 березня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

16 травня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

ВеликаПалата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передання справи на її розгляд, дійшла висновку, що такі підстави відсутні.

У касаційній скарзі вказано, що «суд апеляційної інстанції, роблячи висновок, що банком правомірно нараховані відсотки за підвищеною ставкою в сумі 28 325,81 грн, виходить за межі позовних вимог та порушує права ФОП ОСОБА_3, який не залучений до розгляду даної справи, та оскаржуваним рішенням встановлює факт наявності заборгованості ОСОБА_3 (хоча кредитний договір укладено з ФОП) та не враховує, що спір стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором з ФОП ОСОБА_3 підвідомчий господарському суду і є відповідні рішення господарського суду».

Проаналізувавши наведені доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивач не оскаржує рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року з підстав порушення цим судом під час розгляду справи № 661/2613/15-ц правил предметної чи суб'єктної юрисдикції. Позивач оспорює дії апеляційного суду, який, на його думку, вийшов за межі позовних вимог і не врахував, що спір з ФОП ОСОБА_3 про стягнення коштів за кредитним договором вже вирішений господарськими судами (рішення Господарського суду Херсонської області від 1 жовтня 2015 року, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року).

Вказівка у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не залучив до участі у справі ФОП ОСОБА_3, не свідчить про оскарження позивачем рішення цього суду з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що наведене в ухвалі від 16 травня 2018 року обґрунтування не дає підстав для прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 661/2613/15-ц.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлани Іванівни, про визнання договору іпотеки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року та на додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська