Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1446/17

номер провадження 2/695/118/18

10 вересня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючого судді Степченка М.Ю.
при секретарі Розпутній І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Золотоноша цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, -
ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2015р. близько 02-30 год., майор ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності наказу вищестоящого командира, самовільно керуючи військовою технікою, а саме гусеничною машиною на якій установлено озброєння - самохідною вогневою установкою ГМ-569А - 9А310М1, заводський № 6464, бортовий номер НОМЕР_2 , спорядженою чотирма зенітними керованими ракетами 9М38М1, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діянні, які повинен був і міг їх передбачити, порушив вищевказані правил водіння бойової машини, рухаючись за відсутності схеми маршруту та не орієнтуючись на місцевості, здійснив зіткнення з лісовим масивом у районі с. Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області, після чого маневрування для відшукування проходів між деревами не застосовував, лісовий масив долав не по проробленому проходу.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_1 при зіткненні з лісовим масивом були пошкоджені агрегати, механізми та озброєння вказаної самохідної установки: дві задніх направляючих виробу 9П147, редуктору антени Р-1"ЗК", корпусу повітряпритоку двигуна лівий, гідроциліндр механізму натягування гусениці ГМ- 569 лівий, блоку ФНЗЗ, а всього агрегатів та механізмів самохідної вогневої установки ГМ-569А - 9А310М1, залишковою вартістю 56 200,77 грн., а також три зенітні керовані ракети 9М38М1 інв. №№ 890814119, 889730589, 890814539, вартістю 414 878,91 грн. кожна, а всього військового майна залишковою вартістю 1 300 837,50 грн., чим заподіяно інші тяжкі наслідки у вигляді спричинення військовій частині НОМЕР_3 великої матеріальної шкоди на загальну суму, з урахуванням вартості відновлювального ремонту - 1 301 537,50 грн.

Вказані вище обставини встановлені вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20.10.2015р., зміненого вироком апеляційного суду Донецької області від 20.01.2016 (справа № 220/1618/15-к) при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 412 Кримінального кодексу України, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» відшкодування агрегатів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки винними особами здійснюється у трикратному співвідношенні до їх вартості. З урахуванням коефіцієнту кратності «три» загальний розмір заподіяного збитку державі, в особі військової частини НОМЕР_3 , становить 3 904 612,51 грн. На підставі ст. 22, 1166 ЦК України прокурор просив стягнути з відповідача на користь Міністерства оборони в особі військової частини НОМЕР_1 матеріальні збитки в сумі 3 904 612,51 грн.
У судовому засіданні прокурор Лук`яненко А.В. наполягав на задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні представник позивачів Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, заперечував проти застосування строку позовної давності, оскільки норми трудового законодавства не розповсюджуються на військовослужбовців.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що невірно встановлена сума збитків та застосована кратність. Крім того, просили застосувати строки спеціальної позовної давності в один рік, відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України.
Суд, вислухавши пояснення та доводи прокурора, пояснення представника позивачів, заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вироку Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20.10.2015р., зміненого вироком апеляційного суду Донецької області від 20.01.2016 (справа № 220/1618/15-к) при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 412 Кримінального кодексу України, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Даним вироком було встановлено, що 21.02.2015р. близько 02-30 год., майор ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності наказу вищестоящого командира, самовільно керуючи військовою технікою, а саме гусеничною машиною на якій установлено озброєння - самохідною вогневою установкою ГМ-569А - 9А310М1, заводський № 6464, бортовий номер НОМЕР_2 , спорядженою чотирма зенітними керованими ракетами 9М38М1, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діянні, які повинен був і міг їх передбачити, порушив вищевказані правил водіння бойової машини, рухаючись за відсутності схеми маршруту та не орієнтуючись на місцевості, здійснив зіткнення з лісовим масивом у районі с. Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області, після чого маневрування для відшукування проходів між деревами не застосовував, лісовий масив долав не по проробленому проходу.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_1 при зіткненні з лісовим масивом були пошкоджені агрегати, механізми та озброєння вказаної самохідної установки: дві задніх направляючих виробу 9П147, редуктору антени Р-1"ЗК", корпусу повітряпритоку двигуна лівий, гідроциліндр механізму натягування гусениці ГМ- 569 лівий, блоку ФНЗЗ, а всього агрегатів та механізмів самохідної вогневої установки ГМ-569А - 9А310М1, залишковою вартістю 56 200,77 грн., а також три зенітні керовані ракети 9М38М1 інв. №№ 890814119, 889730589, 890814539, вартістю 414 878,91 грн. кожна, а всього військового майна залишковою вартістю 1 300 837,50 грн., чим спричинено військовій частині НОМЕР_3 великої матеріальної шкоди на загальну суму, з урахуванням вартості відновлювального ремонту - 1 301 537,50 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні… що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, аргументи відповідача та його представника щодо неправильного нарахування збитків у сумі 1 301 537,50 грн. не ґрунтуються на законі та відсутня необхідність встановлення правильності нарахування збитків у даному провадженні, оскільки вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» відшкодування агрегатів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки винними особами здійснюється у трикратному співвідношенні до їх вартості. З урахуванням коефіцієнту кратності «три» загальний розмір заподіяного збитку державі, в особі військової частини НОМЕР_3 ,становить 3 904 612, 51 грн.

Відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, військовослужбовці зобов`язані бережливо ставитись до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягуються до матеріальної відповідальності. Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; заподіяння шкоди особою, що перебувала в нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину.

Відповідно до п. 8 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 117 в від 20.03.2015р. командира зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 , у відповідності до вимог пункту 4 частини 3 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності у трикратному розмірі та вирішено стягнути матеріальні кошти на загальну суму три мільйони дев`ятсот чотири тисячі шістсот дванадцять гривень 51 копійка.

Із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений та можливістю його оскарження в установленому законом порядку не скористався.

Статтями 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до вимог п. 1 декрету Кабінету Міністрів України № 8 від 15.12.1992, здійснення функцій щодо управління майном, яке є у загальнодержавній власності, покладено на Міністерства, а згідно п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406 від 06.04.2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що уповноважений державою здійснювати у межах повноважень функцій з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України. У підпорядкуванні Міністерства оборони України перебувають Збройні Сили України.

Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України. На підставі п. 3.1.3 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», органом управління майном військової частини є Міністерство оборони України. Частину засновано на державній формі власності, фінансування здійснюється з державного бюджету. Фонди, матеріальні цінності, які передані частині, є державною власністю та перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за частиною на праві оперативного управління.

Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння державі збитків ОСОБА_1 в розмірі 3 904 612, 51 грн.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тому відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 заподіяні збитки, які відповідно до наданих письмових доказів становлять 3 904 612,51 грн., та підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 24.07.2013 р. № 774/13/84-13 «Щодо поширення КЗпП на військовослужбовців»:

Відповідно до Закону України від 25.03.92 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.

При цьому згідно зі статтею 2 вищезазначеного Закону України військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Виходячи з наведеного повідомляємо, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не застосовує спеціальну позовну давність відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України, про яку заявлено стороною відповідача, оскільки збитки державі ОСОБА_1 завдав будучи військовослужбовцем, на яких Кодекс законів про працю України не поширюється.

Суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 58 569,19 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір», який діяв в редакції на момент звернення з позовом до суду, оскільки позивач згідно закону був звільнений від його сплати про подачі позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 3904612 (три мільйони дев`ятсот чотири тисячі шістсот дванадцять) грн. 51 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 58569 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 19 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 19 вересня 2018 року.