АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/790/17Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/486/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Сташків Б. І.,

за участю секретаря Романюк Х.Ю.

та сторін: позивача ОСОБА_1,

відповідача директора ОСОБА_2 ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_3, третьої особи представника Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/790/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2018 року, ухваленого суддею Содомора Р.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів та третьої особи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі про зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що його непрацездатність виникла внаслідок нещасного випадку, який мав місце в ОСОБА_2 ЗОШ І-ІІ ступенів 20 лютого 2015 року, проте роботодавцем не було проведено розслідування нещасного випадку.

Тому просить зобов'язати роботодавця провести розслідування нещасного випадку.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2018 року вирішено:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів та третьої особи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Бучацького району Тернопільської області утворити комісію з розслідування нещасного випадку та провести розслідування нещасного випадку, що мав місце 20.02.2015 року на території ОСОБА_2 ЗОШ с.Ліщанці Бучацького району Тернопільської області, а саме отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 у вигляді синців та саден, а також краєвого перелому лівого надколінника.

Не погодившись із даним рішення, ОСОБА_2 загальноосвітня школа І-ІІ ступенів подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його постановленні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів апеляційну скаргу підтримав зіславшись на доводи викладені в ній. Зазначає, що випадок який стався з позивачем 20.02.2015 року не є нещасним випадком на виробництві, оскільки позивач після поновлення на роботі в вересні 2014 року не приступив до роботи і був звільнений за прогули 17 квітня 2015 року. Також представник зазначив, що травми позивачем одержанні не під час виконання трудових обовязків і не на території школи. Управління Держпраці у Тернопільській області проводило перевірку в школі за скаргою ОСОБА_1, однак не встановлено факту отримання останнім травми під час виконання ним трудових обов'язків, та відмовлено в розлідуванні.

Представник Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в суді апеляційної інстанції зазначив, що вирішуючи спір суд не притягнув до участі в справі їх як третю особу, а зазначив третьою особою відділення виконавчаї дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі яка ліквідована 22.09.2017р. Вважає, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим, оскільки не встановлено факту отримання травми ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов'язків, а тому даний випадок не підлягає розслідуванню передбаченому «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 28.08.2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді вчителя фізкультури та бібліотекаря (0,5 ставки) ОСОБА_2 ЗОШ 1-2 ступенів. На виконання рішення суду видано наказ відділу освіти Бучацької РДА №256-К від 10 вересня 2014 року про поновлення позивача на посаді вчителя фізкультури, а наказом директора ОСОБА_2 ЗОШ 1-2 ступенів №183-К від 19.09.2014 року поновлено на роботі на посаді бібліотекаря 0,5 ставки.

Наказом директора ОСОБА_2 ЗОШ від 17.04.2015р. № 189-К бібліотекаря ОСОБА_1 звільнено з посади з 17 квітня 2015 року відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України на підставі згоди профспілкового комітету.

Наказом начальника відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації від 20 квітня 2015 року № 83-К ОСОБА_1 вчителя фізичної культури ОСОБА_2 ЗОШ І-ІІ ст., звільнено з роботи з 20 квітня 2015 року відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Підстава: подання директора школи, згода профспілкового комітету.

В позовній заяві ОСОБА_5 вказує, що 20.02.2015 року він з'явився в школу, однак директор школи викликала свого чоловіка, який з посторонніми особами нанесли йому тілесні ушкодження у зв'язку з чим він перебував на лікарняному з 23 лютого по 24 березня 2015 року. Вважає, що мав місце нещасний випадок на виробництві, проте роботодавцем не було проведено розслідування нещасного випадку.

За заявою позивача про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які спричинили йому тілесні ушкодження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових рослідувань за № 0000076 за ч.1 ст.125 КК України. Станом на 27.02.2017 року кримінальне провадження знаходиться на розгляді в органах досудового розслідування.(а.с. 24,134).

З листка непрацездатності серії АГА №231350, виданим Бучацькою ЦКРЛ вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 23.02.2015 року по 15.03.2015 року.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації, директора ОСОБА_2 ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_3 про поновлення на роботі, встановлення педагогічного навантаження, виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасування наказів встановлено, що 20.02.2015 року конфлікт між позивачем та іншими особами мав місце не на робочому місці вчителя фізкультури чи бібліотекаря, а в кабінеті директора школи, куди ОСОБА_1 прийшов на прохання директора школи з метою з'ясувати обставини щодо встановлення йому педагогічного навантаження. Даний конфлікт не може вважатися доказом створення ОСОБА_1 перешкод у доступі до приміщення школи, його робочого місця вчителя фізкультури чи бібліотекаря.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки нещасний випадок мав місце на території ОСОБА_2 ЗОШ ЗОШ І-ІІ ступенів 20.02.2015 року під час виконання позивачем трудових обовязків і підлягає розлідуванню згідно «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, оскільки він не грунтується на законі та спростовується матеріалами справи.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від їх форми власності визначається відповідно до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

Згідно п.7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвелидо втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Згідно п.9 Порядку № 1232 лікувально-профілактичний заклад повинен передати протягом доби з використанням засобів зв'язку та на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві за формою згідно з додатком: 1. підприємству, де працює потерпілий; 2. робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд) за місцезнаходженням підприємства, де працює потерпілий, або за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що забезпечує себе роботою самостійно; 3. територіальному органові Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку; 4. закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, де працює потерпілий, або такому закладові за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння).

За змістом пунктів 10, 17 цього Положення підставою для проведення розслідування є, зокрема, повідомлення самого потерпілого про нещасний випадок, причому розслідування проводиться незалежно від терміну, коли він стався.

Пунктом 12 Положення передбачено, що після одержання повідомлення про нещасний випадок власник зобов'язаний організувати його розслідування спеціально створеною для цього комісією.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об'єднанням профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішується посадовою особою державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що повідомлення про нещасний випадок не надходило ні підприємству, де працює позивач; ні робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцезнаходженням підприємства, де працює позивач.

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2016 року адвокат з письмовою заявою звернувся до Управління Держпраці у Тернопільській області відповідно до п.34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232, з метою оскарження дій роботодавця щодо його бездіяльності та видачі обов'язкового до виконання роботодавцем припису про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 20.02.2015 року на території ОСОБА_2 ЗОШ.

Управління Держпраці у Тернопільській області розглянувши заяву ОСОБА_1 та провівши перевірку за даним фактом 06.05.2016 року відмовило ОСОБА_1 в проведенні розслідування даного випадку, оскільки не встановлено факту отримання травми під час виконання трудових обов'язків. (а.с.17)

В 2017 році адвокат у звязку з наданням правової допомоги ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою до Управління Держпраці у Тернопільській області про видачу обов'язкового до виконання роботодавцем припису за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 20.02.2015 року на території ОСОБА_2 ЗОШ.

Листом за 15.05.2017 року за підписом начальника Управління Держпраці у Тернопільській області позивачу було відмовлено в проведенні розслідування даного випадку, оскільки не встановлено факту отримання травми під час виконання трудових обов'язків.

Таким чином, перевірками Управління Держпраці у Тернопільській області не встановлено факту отримання травми ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов'язків, та відмовлено в розслідуванні на підставі п 7. «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232. Інших доказів які б підтверджували, що нещасний випадок стався на території школи під час виконання трудових обовязків позивачем не надано.

Таким чином, висновок суду про зобов'язання ОСОБА_2 загальноосвітню школу І-ІІ ступенів утворити комісію з розслідування нещасного випадку та провести розслідування нещасного випадку, що мав місце 20.02.2015 року на території ОСОБА_2 ЗОШ І-ІІ ступенів с.Ліщанці Бучацького району Тернопільської області, а саме: отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 у вигляді синців та саден, а також краєвого перелому лівого надколінника, на думку колегії суддів не грунтується на матеріалах справи та встановлених обставин, суд першої інстанції всупереч закону встановив факт нещасного випадку на виробництві. Допущені судом порушення матеріальних та процесуальних норм права призвели до ухвалення незаконного рішення по справі, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Крім того, вирішуючи спір суд не звернув увагу на те, що діяльність сторони по справі юридичної особа - відділення виконавчаї дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі - припинена, що підтвержується державною реєстрацією припинення юридичної особи, від 22.09.2017 року номер запису 0000679.

Правонаступником даної юридичної особи є Управління Виконавчої Дирекціїї Фонду соціального страхування України в Тернопільській області. Однак дана юридична особа не була притягнута до участі в справі.

Також суд першої інстанції ухвалою від 12 червня 2017 року замінюючи неналежного відповідача ОСОБА_6 освіти молоді і спорту Бучацької РДА на належного відповідача ОСОБА_2 загальноосвітню школу І-ІІ ступенів, не звернув увагу, що на час винесення ухвали роботодавцем позивача був ОСОБА_6 освіти молоді і спорту Бучацької РДА, а тому був належним відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, встановлені апеляційним судом порушення норм матеріального права, не повне встановлення обставин справи, які мали значення для її вирішення, вимоги ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення у даній справі про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому районі про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуюча Шевчук Г.М.

Судді: Сташків Б.І.,

ОСОБА_7