Номер провадження 2/243/1980/2018
Номер справи № 243/5239/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 23 » червня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Хорхордіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вони є власниками квартири № 84, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Олімпійська, будинок № 6. Вказана квартира їм належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2001 року. Вказує, що у квартирі також зареєстровані відповідачі: їх Донька ОСОБА_4 та їх онук ОСОБА_3

У 2004 року відповідач ОСОБА_4, та у 2014 році відповідач ОСОБА_3 виїхали разом із своїми речами. З того часу у квартирі не проживають, їх речі у квартирі відсутні.

Вказує, що він з жінкою ніколи не чинили відповідачам будь-яких перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням.

У той же час, відповідачі не приймають участі по сплаті комунальних послуг за вказаною адресою, через це позивачам доводиться з особистих грошових коштів вносити сплату комунальних послуг, з урахуванням тих обставин, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У звязку з чим просять суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 84, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Олімпійська, будинок № 6.

У судове засідання позивачі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, 23 червня 2018 року надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі.

Відповідачі у призначений час у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідачів було опубліковано на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 13 червня 2018 року і тому з 13 червня 2018 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.18).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2001 року видане Словянською міською Радою вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на права спільної власності громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних долях. (а.с.9).

Відповідно до Листа КП «Бюро технічної інвентаризації» за № 1647/2/0.84/01 від 15 червня 2018 року про дані щодо зареєстрованих прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 у рівних частках належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5, Свідоцтво про право власності видане Словянською міською радою від 06 лютого 2001 року. (а.с.17).

З Довідки КП «ЖЕК №4» виданої 11 червня 2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.10)

07 червня 2018 року було складено ОСОБА_6 про те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 не проживають. (а.с.11).

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між учасниками щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у квартирі позивачів створює останнім перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року

№ 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 гривень (а.с.1).

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому з відповідачі у солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279, ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянки України, паспорт серії ВВ 314906 виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 25 лютого 1998 року, інші дані суду невідомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2, судовий збір у сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6