Номер справи 623/1180/18
Номер провадження 2/623/639/2018
РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам.

Позивач вказувала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Мають двох дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі виконавчого листа № 623/5189/14-ц, виданого Ізюмським міськрайонним судом 26.12.2014 року, з відповідача на її користь повинні стягуватись аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01,12.2014 року. Однак, відповідач сплачує аліменти не регулярно, всіляко ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість починаючи з грудня 2014 року, яка станом на 01.03.2018 року складає 24836,45 грн. На підставі виконавчого листа № 623/645/15-ц, виданого Ізюмським міськрайонним судом 01.04.2015 року, з відповідача на її користь повинні стягуватись аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1500,00 грн., щомісяця, починаючи з лютого 2015 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідач жодного разу, починаючи з лютого 2015 року не сплатив аліменти на його утримання, всіляко ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість, яка станом на 17.02.2017 року складає 36428,56 грн.

20.06.2018 року позивачка подала заяву, в якій зазначила, що за період з грудня 2014 року по лютий 2018 року розмір неустойки заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 визначений в сумі 7535,04 грн. За період з березня 2015 року по березень 2018 року розмір неустойки заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 визначений в сумі 10935,00 грн. На підставі вищевикладеного зменшила розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в період з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року в сумі 18470,04 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив в частині задоволення позову щодо стягнення неустойки за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 відмовити.

Представник відповідача підтримав заперечення відповідача в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1992 року по 23 грудня 2014 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.12.2014 року стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 грудня 2014 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.29).

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.04.2015 року стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти в розмірі 1500 ( одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1, НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. (а.с.27,28).

На примусовому виконанні в Ізюмському міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебувають виконавчі листи № 623/5189/14-ц, виданий Ізюмським міськрайонним судом 26.12.2014 року, та № 623/645/15-ц, виданий Ізюмським міськрайонним судом 01.04.2015 року. Відповідно до першого з них - заборгованість по аліментам, починаючи з грудня 2014 року і станом на 01.03.2018 року складає 24836,45 грн., а по другому листу - починаючи з лютого 2015 року і станом на 17.02.2017 року складає 36428,56 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості по стягненню аліментів державного виконавця. (а.с.2024). Вказані розрахунки не спростовані відповідачем та узгоджується із наявними у справі доказами, тому покладає їх в основу судового рішення.

Тож, для суду очевидним є факт того, що заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів утворилася перед позивачкою виключно з його вини.

Як вбачається з проведеного позивачкою розрахунку суми пені на заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 з грудня 2014 року і станом на 01.03.2018 року становить 7535,04 грн., а на утримання ОСОБА_5 з лютого 2015 року і станом на 01.03.2018 року становить 10935,00 грн., а всього 18470,04 грн. (а.с.25,26).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

У Постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 1 липня 2015 року викладено правову позицією щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст.196 СК України. Зокрема, зазначено, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Представник відповідача у судовому засіданні, посилаючись на ч. 2 ст. 196 СК України, просив зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів до 5000 грн.

Однак, всупереч вимогам ст. 12, 13 ЦПК України, відповідачем не представлено, а судом не отримано жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального та сімейного стану платника аліментів, не надано належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, тому суд вбачає наявність підстав для стягнення пені.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З наданим позивачем розрахунком суд погоджується повною мірою, вважаючи його як математично правильним, так і таким, що проведений у чіткій відповідності з вимогами закону та баченням судової практики з даного приводу.

Враховуючи безспірний факт наявності у ОСОБА_3 заборгованості перед позивачкою по аліментах та його вину у цьому, а також правильність проведення позивачкою розрахунків по пені, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 280 ЦПК України, ст. ст. 20, 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_3, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 14.08.1996 року, який зареєстрований та мешкає за адресою: 64305, Харківська область, м. Ізюм, провул. Смольний, буд. 12, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_12, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, неустойку за несплату аліментів в період з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року в сумі 18470,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_3, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 14.08.1996 року, який зареєстрований та мешкає за адресою: 64305, Харківська область, м. Ізюм, провул. Смольний, буд. 12, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 вересня 2018 року.

Головуючий суддя М.О. Гуренко