Ухвала

19 вересня 2018 року

місто Київ

справа № 146/885/17

провадження № 61-36821св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Вапнярська селищна рада в особі селищного голови Горенюка Олександра Петровича,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року у складі судді Ковганича С. В. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у липні 2017 року звернувся до суду із позовом до Вапнярської селищної ради в особі селищного голови Горенюка О. П. про визнання неправомірним та скасування розпорядження від 11 травня 2017 року № 72 про застосування до ОСОБА_3, начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради, дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обов'язків; про визнання незаконним та скасування розпорядження від 12 червня 2017 року № 36 про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради; стягнення з Вапнярської селищної ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку (із врахуванням премії) за час вимушеного прогулу.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 21 березня 2017 року відповідно до розпорядження від 17 березня 2017 року № 16 ОСОБА_3 прийнятий на посаду начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради за результатами конкурсу з випробувальним терміном три місяці. Відповідно до розпорядження від 11 травня 2017 року № 72 ОСОБА_3 оголошено догану у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків. Відповідно до розпорядження від 23 травня 2017 року № 92 позивачу продовжено строк випробувального терміну на 5 днів з 21 червня 2017 року до 26 червня 2017 року на підставі листка непрацездатності від 15 травня 2017 року № 048193. Разом з тим, 15 червня 2017 року відповідно до розпорядження від 12 червня 2017 року № 36 ОСОБА_3 звільнено із займаної посади згідно з пунктом 11 статті 40 КзПП України, зокрема у зв'язку із встановленням невідповідності працівника виконуваній роботі протягом випробувального терміну.

Правовими підставами позову ОСОБА_3 визначив правила статей 26, 221, 233, 235 КЗпП України.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року провадження у справі закрито, роз'яснено, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому серед позовних вимог фактично оскаржує рішення відповідача про звільнення його з посади начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради. Зміст позовних вимог свідчить, що між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу звільнення з публічної служби. Таким чином, відповідно до статті 20 КАС України, ця справа не може бути розглянута Тульчинським районним судом Вінницької області, оскільки підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд у своєму рішенні зробив висновки, що оскільки, КАС України у редакції, чинній на час надходження справи до суду першої інстанції, встановлював юрисдикцію адміністративних судів у вирішенні, зокрема, спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17). Аналогічне положення передбачає КАС України у редакції, чинній на час постановлення ухвали про закриття провадження у зазначеній справі (пункт 2 частини першої статті 19).

Аргументи апеляційної скарги, що нескладання присяги свідчить про ненабуття статусу службовця органів місцевого самоврядування, є результатом помилкового розуміння та тлумачення змісту і сутності норми процесуального права, оскільки згідно із записом у трудовій книжці та розпорядженням селищного голови ОСОБА_3 прийнято на державну службу, присвоєно ранг та йому виплачувалась заробітна плата протягом трьох місяців відповідно до штатного розпису та посадового окладу за виконання покладених на нього обов'язків посадової особи органу місцевого самоврядування.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 просив скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм процесуального права. Зокрема, ОСОБА_3 вважає, що, не склавши присяги, він не набув статусу службовця органів місцевого самоврядування, а тому цей трудовий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, висновок судів першої та апеляційної інстанції про публічно-правовий характер спору є помилковим.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу із Тульчинського районного суду Вінницької області та ухвалою від 05 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, з'ясував доводи касаційної скарги, за результатами чого зробив такий висновок.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції.

Враховуючи, що касаційна скарга подана ОСОБА_3, зокрема з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, Верховний Суд вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 146/885/17 за позовом ОСОБА_3 до органу місцевого самоврядування Вапнярської селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про оголошення догани, незаконне звільнення та поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик