Справа № 132/1397/18
Провадження № 2/132/530/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2018 року

м. Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - КУЛИК Т.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 діючого на підставі доручення до Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Калинівська районна державна адміністрація Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2018р. до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить встановити факт прийняття ним спадщини, залишеної після смерті матері ОСОБА_3; визнати право власності на земельну частку (пай) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2002 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації, зареєстрованого 02.04.2003р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 541, а також право власності на майновий пай, який перебуває в колективній власності СТОВ «Маяк» села Пикова Калинівського району Вінницької області, розміром 6375грн., що належав померлій згідно Свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 01.04.2003р., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Мирне Слов'янського району Донецької області. В обґрунтування цих вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на земельний та майновий пай. Він фактично прийняв спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, через що вимушений звернутися до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути в їх відсутності, не заперечують проти задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла мати позивача - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією НОМЕР_3, виданим повторно 28.03.2008р. Слов'янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельний на майновий пай.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері, що випливає з Свідоцтва про народження за серією НОМЕР_4, виданого повторно 09.04.2003р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області.

Належне останній спадкове майно позивач фактично прийняв. Інші спадкоємці згідно матеріалів справи відсутні.

Проте, оформити спадщину на вищевказане майно після смерті матері в нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, не має можливості, в зв'язку з чим вимушений звернутись до суду.

Ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство.

Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Пунктом 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів КСП та їх документального посвідчення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001р. №177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай підприємства.

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2, виданого 01.04.2003р. за підписом голови Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Козака Ф.В., ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна СТОВ «Маяк» села Пикова Калинівського району Вінницької області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 18.11.2000р. Частка ОСОБА_3 в загальній вартості майна пайового фонду підприємства визначена в розмірі 6375грн., або 0,2410 відсотків.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз'яснень ,викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 04.11.2002р., зареєстрованим 02.04.2003р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 541, ОСОБА_3, яка проживає в селищі Мирне Словянського району Донецької області, на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 04.11.2002р. № 315, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до довідки Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.04.2018р. № 0-2-0.181-244/184-18, вартість даної земельної частки (паю) складає 80083грн.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай).

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1296 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 діючого на підставі доручення до Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Калинівська районна державна адміністрація Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем села Піков Калинівського району Вінницької області після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Мирне Слов'янського району Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право на майновий пай, який перебуває в колективній власності СТОВ «Маяк» села Пикова Калинівського району Вінницької області, розміром 6375грн., що належав померлій ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2, виданого 01 квітня 2003 року Мізяківською сільською радою Калинівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Мирне Слов'янського району Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2002 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 04 листопада 2002 року № 315, та зареєстрованого 02.04.2003р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 541, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Мирне Слов'янського району Донецької області.

Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст.423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст.424 ЦПК України, в порядку ст.425 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя