ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/316/18

провадження № 22-ц/781/1181/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Суровицької Л.В., Черненка В.В.

за участю секретаря Гончар В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представники за довіреністю - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, представник за довіреністю - Попович Світлана Михайлівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2018 року у складі судді Шепетько В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання неправомірною відмову у поновленні договору, визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання неправомірною відмову у поновленні договору, визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди.

Зазначав, що між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та ним укладено договір оренди земельної ділянки, площею 30,9550 га, розташованої на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району, строком на 10 років, який зареєстровано у КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 29 січня 2008 року за № 11. Земельна ділянка передана йому згідно з актом приймання-передачі. На протязі строку дії договору він свої зобов?язання виконував належним чином, орендна плата сплачувалась своєчасно та у повному обсязі.

28 грудня 2017 року він звернувся до відповідача з листом-повідомленням про намір поновити договір оренди, до якого додав два проекти додаткової угоди в одній із яких було запропоновано поновити договір оренди на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а в другій - поновити договір оренди на той самий строк і на тих самих умовах. Лист відповідач отримав 28 грудня 2017 року, однак жодного заперечення на запропоновані ним умови у місячний строк не надано, інші умови не запропоновано, будь-яке рішення у формі наказу не прийнято.

Він продовжує використовувати земельну ділянку та сплачувати за неї орендну плату, земельна ділянка після закінчення строку дії договору відповідачу не поверталась.

Листом відповідача № 31-11-0.63-1410/2-18 від 12 лютого 2018 року його повідомлено, що відповідачем прийнято рішення щодо заперечення у поновленні договору, оскільки істотні умови договору не узгоджувались. Вважає таке заперечення у поновленні договору без відповідного мотивування протиправним.

Просив визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі-повідомленні від 12 лютого 2018 року № 31-11-0.63-1410/2-18 у поновленні договору оренди землі, визнати поновленим договір оренди землі, укладений між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та ним, визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2114 грн. 40 коп.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання неправомірною відмову у поновленні договору, визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди задоволено. Визнано поновленим договір оренди землі, укладений між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та позивачем, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та позивачем.

Додатковим рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2018 року визнано протиправною відмову відповідача у поновленні договору оренди землі, викладену в листі-повідомленні № 31-11-0.63-1410/2-18 від 12 лютого 2018 року (а.с.82).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що матеріалами справи не встановлено обставин надання земельної ділянки, яка орендувалась позивачем в оренду іншим особам. 14 березня 2018 року листом № А-2174/0-1836/0/17-18 Головне управління повідомило позивача про підстави відмови. Лист-повідомлення від 12 лютого 2018 року є запереченням орендодавця в поновленні договору оренди, який направлено в межах місячного строку після закінчення строку дії договору оренди з посиланням на ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» і не є відповіддю за результатами розгляду звернень позивача щодо укладення додаткових угод про поновлення договору оренди. Враховуючи наявність заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди слід дійти висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Суд неправильно вирішив яку правову норму належить застосувати до правовідносин, що виникли між сторонами і застосував лише загальні положення ЗУ «Про оренду землі». Право на укладення додаткової угоди за частиною 6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» виникає автоматично зі спливом місячного строку оренди за умови, що орендар не ініціював зміни, а орендодавець не направив заперечень в місячний строк після закінчення строку дії договору.

Апеляційне провадження відкрито 21 серпня 2018 року (а.с.105), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 19 вересня 2018 року (а.с.123).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначає, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» здійснюється не у зв?язку із наявністю та порушенням переважного права орендаря, а за наявності таких юридичних фактів, як належне виконання орендарем своїх обов?язків за договором оренди, повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надання проекту додаткової угоди, неповідомлення орендаря про відмову в поновленні договору оренди. На підставі цієї норми закону пролонгація відбувається автоматично, а він, звертаючись до суду, фактично просить суд вирішити питання щодо юридичного оформлення відповідної угоди з відповідачем. Він лист-повідомлення № 31-11-0.63-1410/2-18 від 12 лютого 2018 року у місячний строк після закінчення строку дії договору оренди землі не отримував, відповідач не надав доказів направлення та вручення йому листа-повідомлення у вказаний строк. Про цей лист він дізнався лише при отриманні листа № А-2174/0-1836/0/17-18 від 14 березня 2018 року, тобто по закінченню місячного строку після закінчення строку дії договору оренди (а.с.112-117).

В засіданні апеляційного суду представник відповідача Попович С.М. підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представники, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.124-125,127-131), в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порядок поновлення договору оренди землі та зобов'язання учасників такого договору щодо здійснення певних дій задля продовження або припинення дії договору визначений на законодавчому рівні.

У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, а відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 29 січня 2008 року з позивачем, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки площею 30,9550 га, яка розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району, терміном на 10 років. (а.с.11-17).

28 грудня 2017 року відповідач отримав від позивача лист про намір поновити договір на підставі ст.33 Закону України «Про оренду землі». До листа додано проект додаткової угоди (а.с.21,22).

Відповідно до ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний термін, тобто до 28 січня 2018 року, орендодавець зобов'язаний був розглянути надіслані орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди і узгодити з орендарем істотні умови договору або за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі направити орендарю лист-повідомлення про прийняте ним рішення. Такі вимоги закону відповідач не дотримав.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Таким чином, установивши у справі, яка переглядається, факт належного виконання позивачем умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; порушення відповідачем місячного строку для надання відповіді на повідомлення позивача; суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, яке підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують, є такими, що не ґрунтуються на законі, який регулює спірні правовідносини.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року (справа № 6-146цс16), 18 березня 2015 року (справа № 6-4цс15), 25 лютого 2015 року (справа № 6-10цс15), 25 лютого 2015 року (справа № 6-219цс14) від 6 вересня 2017 року ( справа № 6-2539цс1), а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18.

Посилання відповідача на направлення позивачу листа 12 лютого 2018 року (а.с.29) не можуть бути враховані, як підстава для відмови в позові, оскільки цей лист направлено по закінченню місячного строку для надання відповіді на звернення позивача, крім того із змісту листа вбачається, що він направлявся, як заперечення проти поновлення договору оренди в місячний строк після закінчення договору оренди, а не як відповідь на пропозицію поновити договір оренди до закінчення строку договору оренди.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 24 вересня 2018 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

В.В.Черненко