19 вересня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Андрущенка О.Ю., за участю секретаря судового засідання Гончарук В.О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Магістраль-В» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної товариству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу,-
Представник ТОВ «Магістраль-В»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідачки шкоду, заподіяну товариству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.01.2001 року рішенням загальних зборів ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 був призначений на посаду директора зазначеного товариства, про свідчить відповідний запис в трудовій книжці.
11 липня 2014 року ОСОБА_1 одна із засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В», видала наказ № 1/2014 року «Про звільнення та призначення на посаду». Цим наказом ОСОБА_1, звільнила його з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В», в зв'язку із закінченням строків повноважень. З 11.07.2014 року ОСОБА_2 не працював на займаній посаді.
29.09.2014 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області скасовано незаконний наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» № 1/2014 від 11 липня 2014 року "Про звільнення та призначення на посаду" (справа 328/2626/14-ц). Цим рішенням ОСОБА_2 поновлений на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» з 11 липня 2014 року.
21 липня 2015 року Судова палата з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області підтвердила законність та залишила рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29.09.2014 року без змін. Рішення вступило в законну силу.
Засновник ТОВ «Магістраль -В» ОСОБА_1, на протязі тривалого часу ухилялася від виконання рішення суду. Вона, грубо порушуючи встановлений законом України «Про господарські товариства» порядок проведення загальних зборів, неодноразово приймала незаконні рішення щодо звільнення ОСОБА_2 з посади директора і виключення його із складу засновників. Його трудові права грубо порушувалися.
Всі незаконні рішення засновників ТОВ «Магістраль -В» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були скасовані в судовому порядку, а саме: рішенням господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року по справі № 908/2531/14 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Магістраль-В», визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Магістраль - В" від 11.07.2014 року та інші.
Записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення реєстраційних дій відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» щодо фактичного поновлення ОСОБА_2 на посаді директора за судовим рішенням від 20 квітня 2017 року Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради були проведені 13 травня 2017 року.
Таким чином, ОСОБА_2 в період з 11 липня 2014 року по 13 травня 2017 року незаконно був звільнений з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В».
Заяви ОСОБА_2 про поновлення на роботі не розглядалися ОСОБА_1 і рішення про поновлення на роботі не виконувалося більше одного року не з вини ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення працівника без законної підстави орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки ( ст.236 КЗпП України).
Відповідно до ст. 237 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 липня 2014 року по 13 травня 2017 року у розмірі 21 777,00 (двадцять одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень, 281 грн. 92 коп. - судового збору.

Всього з товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» стягнуто 42 763,72 грн.. Рішення вступило в законну силу.

Таким чином, незаконними діями ОСОБА_1, які полягають у незаконному звільненні ОСОБА_2 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль -В», товариству завдана шкода у розмірі 42763 грн. 72 коп., яка підлягає відшкодуванню, в зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В уточненій позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив не подала, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

За таких обставин, суд розглядає справу за наявними матеріалами та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11.01.2001 року рішенням загальних зборів ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 був призначений на посаду директора зазначеного товариства.

11.07.2014 року відповідно до протоколу № 1/2014 загальних зборів учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» ухвалено рішення про звільнення з посади директора ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 в зв'язку з закінченням строків повноважень, та призначено нового директора ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_4.

11 липня 2014 року ОСОБА_1, як голова загальних зборів та на виконання рішення загальних зборів від 11.07.2014 року, видала наказ № 1/2014 року «Про звільнення та призначення на посаду». Цим наказом ОСОБА_1, звільнила ОСОБА_2 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В», в зв'язку із закінченням строків повноважень. З 11.07.2014 року ОСОБА_2 не працював на займаній посаді.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29.09.2014 року № 328/2626/14-ц.

29.09.2014 року рішенням Токмацького районного суду скасовано незаконний наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» № 1/2014 від 11 липня 2014 року "Про звільнення та призначення на посаду" (справа 328/2626/14-ц). Цим рішенням ОСОБА_2, поновлений на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» з 11 липня 2014 року.

21 липня 2015 року судова палата з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області підтвердила законність та залишила рішення Токмацького районного суду від 29.09.2014 року без змін. Рішення вступило в законну силу.

Тривалий час рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ «Магістраль-В» не виконувалося, а засновники чинили цьому перешкоди.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05.04.2018 року № 328/300/18 стягнуто з ТОВ «Магістраль-В» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2014 року по 13.05.2017 року у розмірі 21777 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів, 20000 грн. - моральну шкоду, 281 грн. 92 коп. - сплачений ОСОБА_2 судовий збір. Як встановлено вказаним рішенням суду ОСОБА_2 був незаконно звільнений 11.07.2014 року та поновлений на посаді директора ТОВ «Магістраль-В» 13.05.2017 року.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 20.07.2018 року № 2 на підставі виконавчого листа № 328/300/18 видано ОСОБА_2 21777 грн. в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 20.07.2018 року № 3 на підставі виконавчого листа № 328/300/18 видано ОСОБА_2 281 грн. 92 коп. в якості сплаченого судового збору.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 20.07.2018 року № 4 на підставі виконавчого листа № 328/300/18 видано ОСОБА_2 20000 грн. в якості моральної шкоди.

Згідно з ст. 235 КЗпП України у разі звільнення працівника без законної підстави орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (ст.236 КЗпП України).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику.

Згідно з ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (п.8).

Таким чином, відповідальності щодо покриття підприємству шкоди у зв'язку з оплатою працівнику часу вимушеного прогулу підлягає лише службова особа, яка винна у незаконному звільненні такого працівника.

Згідно з роз'ясненнями від 24.07.2014 року Державної інспекції з праці України зазначено, що відповідно до статті 4 КЗпП законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У законодавстві про працю визначення поняття «посадова особа» відсутнє.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну службу» посадовою особою вважається керівник державної служби в державному органі.

У статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Законом України від 11.07.1995 №282/95-ВР у Кодексі України про адміністративні правопорушення слова «службова особа» замінено словами «посадова особа».

Таким чином, можна зробити висновок про те, що поняття «посадова особа» та «службова особа» є синонімічними.

У примітці до статті 364 Кримінального кодексу України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації.

Службова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини (наприклад, право прийняття та звільнення працівників, застосування дисциплінарних чи адміністративних стягнень тощо).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 №5 організаційно-розпорядчими обов'язками (наявність яких є характерним для поняття «посадова особа») є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до ст.ст. 41, 59 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній станом на 11.07.2014 року) виключно до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю відноситься утворення та відкликання виконавчого та інших органів товариства, в тому числі, директора.

Як вбачається з матеріалів справи рішення про звільнення ОСОБА_2 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» прийнято 11.07.2014 року загальними зборами учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» (протокол № 1/2014). Цим же протоколом ухвалили рішення про видання головою зборів ОСОБА_1 наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В».

Видання ОСОБА_1 11.07.2014 року наказу № 1/2014 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В» здійснено на виконання рішення зборів від 11.07.2014 року № 1/2014, а тому, нею особисто, як службовою особою, рішення про таке звільнення не приймалось.

З огляду на викладене, підстави для застосування положень ст. 237 КЗпП України відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача у вигляді сплаченого позивачем судового збору, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. 237 КЗпП України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної товариству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу на загальну суму 42763 грн. 72 коп. відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного сулу Запорізької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя