АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/5672/2018
справа №756/8206/15-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Вербової І.М. , Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Тітова М.Ю. 10 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,-

встановила:

В червні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом, який уточнили в ході розгляду справи, та просили ухвалити рішення, яким:

1) визнати недійсним правочин від 12 листопада 2013 року про перереєстрацію ТЗ на нового власника за довідкою-рахунком між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з яким до ОСОБА_3 перейшло право власності на автомобіль марки Toyota RAV 4, чорного кольору, 2008 року виготовлення, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1;

2) визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину автомобіля марки Toyota COROLA, номерний знак НОМЕР_3, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 09 серпня 2013 року зареєстрований на ОСОБА_7, та на 1/6 частину автомобіля марки Toyota RAV 4, чорного кольору, 2008 року виготовлення, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, реєстрований за ОСОБА_3;

3) визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину автомобіля марки Toyota COROLA, номерний знак НОМЕР_3, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 09 серпня 2013 року зареєстрований на ОСОБА_7, та на 1/6 частину автомобіля марки Toyota RAV 4, чорного кольору, 2008 року виготовлення, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, реєстрований за ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовують тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_7, його спадкоємцями є дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від попереднього шлюбу та дружина ОСОБА_2 У період цього шлюбу їхній батько та ОСОБА_2 набули у власність зазначені вище автомобілі.

Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_2 відчужила автомобіль Toyota RAV 4 на користь ОСОБА_3 На переконання позивачів, це зроблено з метою усунення дітей спадкодавця від реалізації прав на спадкове майно. Оскільки не всі співвласники надали згоду на продаж автомобіля, просять визнати договір недійсним.

Посилаючись на викладені обставини, звернулись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 80203,63 грн. кожній в якості грошової компенсації замість їх часток у спадковому майні на транспортні засоби. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суми в розмірі 80203,63 грн. за автомобіль Toyota RAV 4 скасувати, визнати цей автомобіль особистою приватною власністю ОСОБА_2, набутою за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто.

В апеляційній скарзі посилається на те, що автомобіль Toyota RAV 4 не входить до спадково майна, відомостей про нього спадкова справа не містить.

Вказує, що кошти у сумі 117673,13 грн. на придбання цього автомобілю вона отримала на підставі договору кредитування №030/727700-КR від 18 вересня 2008 року, а право власності набула на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2008 року. Заробітна плата ОСОБА_7 не дозволяла йому здійснювати витрат на придбання цього автомобіля та за домовленістю із ним він не мав щодо цього автомобілю жодних прав. Також зазначає, що остаточно розрахувалась за автомобіль після смерті ОСОБА_7, сплативши 53210,84 грн.

Також зазначає, що стягнута судом сума поставить її сім&qu ;ю у скрутне матеріальне становище.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі посилаються на дії відповідачів зі створення перешкод у прийнятті спадщини. Зазначають про безпідставність та недоведеність тверджень про те, що автомобіль Toyota RAV 4 слід вважати особистою приватною власністю ОСОБА_2

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник позивачів ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є доньками померлого ОСОБА_7 від шлюбу з ОСОБА_10.

З 28 листопада 2003 відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі.

22 серпня 2008 року між ТОВ «ВіДі Автострада» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу №ВДзА-0002/235, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбала у власність транспортний засіб - автомобіль Toyota RAV4, кузов НОМЕР_2, 2008 року випуску за ціною 177268 грн. (36541,82 долари США на момент купівлі транспортного засобу).

18 вересня 2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту №030/727700-KR на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала у кредит у сумі 24257 доларів США для оплати придбаного автомобіля Toyota RAV4, 2008 року випуску.

Згідно із написом у договорі кредиту, ОСОБА_7 не заперечував проти укладення його дружиною цього договору.

Згідно даних довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №301.5-292/67-22077 від 11 листопада 2013 року, кредит погашений ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно даних довідки-рахунку від 12 листопада 2013 року про перереєстрацію ТЗ на нового власника до ОСОБА_3 перейшло право власності на автомобіль марки Toyota RAV 4, чорного кольору, 2008 року виготовлення, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Автомобіль Toyota Соrolа, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 придбаний ОСОБА_7 09 серпня 2013 року.

Згідно даних висновків про незалежну оцінку майна від 21 квітня 2018 року станом на 21 квітня 2018 року ринкова вартість автомобіля Toyota Соrolа становить 225948,21 грн., ринкова вартість автомобіля Toyota RAV4 - 317978,95 грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання правочину недійсним, а також в частині вирішення спору щодо автомобіля Toyota COROLA, номерний знак НОМЕР_3, сторонами не оскаржується, відтак апеляційний суд не переглядає рішення суду в цій частині.

Вирішуючи спір в частині автомобіля Toyota RAV4 та відхиляючи доводи відповідачів про те, що автомобіль Toyota RAV4 слід вважати особистою приватною власністю ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до даних долучених до матеріалів справи копій квитанцій підтверджено, що сума кредиту у розмірі 6657,18 доларів США та 4382,95 грн. (що еквівалентно на дату погашення 548,55 доларам США) погашена ОСОБА_2 08 листопада 2013 року, тобто після смерті ОСОБА_7, інша сума кредиту погашалася відповідачем під час перебування у шлюбі. Доказів того, що вся сума кредиту погашена ОСОБА_2 за рахунок її особистих коштів матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що 19,7% (7205,73 доларів США) від загальної вартості автомобіля (36541,82 доларів США) сплачені ОСОБА_2 після смерті чоловіка за рахунок її особистих коштів, а відтак 197/1000 частини цього автомобіля є її особистою приватною власністю, а інша (803/1000) є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.

Мотивуючи наведеним, суд першої інстанції вирішив питання про стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів за частку (13,38%) у спадкуванні автомобіля Toyota RAV4 по 42545,60 грн. грошової компенсації.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що автомобіль Toyota RAV4 був придбаний за особисті кошти ОСОБА_2 відхиляються колегією суддів, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання в цій частині, суд першої інстанції правильно врахував відповідну частку у придбанні автомобіля, грошові кошти за яку були сплачені після смерті спадкодавця.

Само по собі укладення кредитного договору на купівлю автотранспортного засобу 18 вересня 2008 року з одним із подружжя (ОСОБА_2) з огляду на приписи ст.ст. 60, 61, 65 СК України не дає підстав уважати автомобіль Toyota RAV4 таким, що придбаний за особисті кошти ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що відомості про цей автомобіль відсутні у спадковій справі, відхиляються колегією суддів, оскільки за змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов&qu26;язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак з огляду на приписи ст.ст. 1218, 1226, 1261 ЦК України, а також враховуючи положення ст.5 ЦПК України, суд першої інстанції правильно врахував, що автомобіль Toyota RAV4 було продано ОСОБА_2 12 листопада 2013 року (після смерті спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1) та обрав ефективний спосіб захисту, який не суперечить закону, належним чином розрахувавши частку в спадковому майні кожного із спадкоємців в грошовому виразі.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений розмір компенсації ставить відповідача у скрутне матеріальне становище відхиляються колегією суддів, оскільки не дають підстав для зменшення розміру частки в спадковому майні та відповідної грошової компенсації.

При цьому доводів в частині визначення вартості транспортного засобу та способу обрахування суми компенсації апеляційна скарга не містить.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Вербова

В.В.Соколова