Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

Головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі з 1996 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2004 року з відповідачем вони припинили жити разом. Син залишився проживати з позивачем. З 2003 року відповідач сплачував на сина аліменти до досягнення сином 18 років. На теперішній час син навчається на денному відділенні, на неповному державному забезпеченні у Золотівському професійному ліцеї, строк навчання у ліцеї становить до 30 січня 2019 року. На даний час відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча має матеріальну можливість, оскільки отримує пенсію. У зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду і просити стягнути на її користь аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, на період навчання сина, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання, а саме до 30 січня 2019 року.

У судове засідання позивач не зявилася, до початку судового розгляду надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність з урахуванням відповіді на відзив відповідача, в якій зазначила, що вона працює на ВП шахта « Карбоніт» та отримує заробітну плату у розмір 4400грн., але з урахуванням відрахунків її заробіток становить 3800 грн. Також на її утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_4. Позивачка є матір"ю одиначкою. Їх син ОСОБА_3 дійсно потребує матеріальної допомоги, так як у неї бракує коштів, необхідних для підтримки його нормальної життєдіяльності. Також позивачка зазначає, що її син ОСОБА_3 має безліч хронічних захворювань, у зв"язку з чим вона постійно витрачає гроші на його лікування. Тому вона знаходиться дійсно у скрутному становищі. Тому свої вимоги позивач вважає обгрунтованими.

У судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому надав письмові заперечення, в яких визнав позовні вимоги зазначивши, що він є пенсіонером, розмір пенсії складає 9000 грн., іншого доходу він не має. Надавати матеріальну допомогу синові не проти, але: або у твердій грошовій сумі - 900грн , або у розмірі 1/10 частини від доходу, щоб їх син з урахуванням такої ж допомоги від матері, мав дохід не менше прожиткового мінімуму. При наданні ним та позивачем допомоги сину у сумі по 900грн. кожним, з урахуванням його стипендії, його дохід буде складати 2290грн., що значно більше прожиткового мінімуму, який передбачений законодавством. Відповідач зазначає, що не згоден з посиланням позивача на те, що у неї немає можливості надавати допомогу сину у розмірі 900грн., так як вона сама утримує неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому що таке не відповідає дійсності, так як позивач проживає у цивільному шлюбі з батьком неповнолітньої ОСОБА_4 більше 14 років, який працює на шахті «Карбоніт» та отримує заробітну плату. Позивач також працює на ВП шахта « Карбоніт» та отримує заробітну плату близько 5000грн. У зв"язку з чим відповідач вважає необгрунтовано заявлені вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ? частини від його доходу.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 (син сторін) не зявився, також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов.

Суд, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

Предметом даного позову являється вирішення питання щодо надання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Дані правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України.

Згідно ст.198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання:

- якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

- право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

- право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, згідно положень ст.200 Сімейного Кодексу України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При тім, згідно положень ст.182 Сімейного Кодексу України - при визначенні розміру аліментів,суд враховує наступні обставини:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

А так, з урахуванням визначених правових підстав - необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Таким чином, законом встановлено умову при розгляді позовів про вимоги надання утримання повнолітніх дітей це можливість платника.

Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток (дохід) , який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину, але з урахуванням інших обставин, що встановлено діючим законодавством.

Виходячи з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що відповідно до ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Враховуючи коментарі до ст..198 СК України - потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності прожиткового мінімуму, а аліментний обовязок батьків не повязується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом.

Таким чином, з урахуванням визначених правових положень, суд зазначає. Із копії свідоцтва про встановлення батьківства, копії свідоцтва про народження /а.с.7,11/ вбачається, що відповідач ОСОБА_2, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний факт не оспорююється відповідачем.

Відповідно до довідки про доходи від 26.03.2018р. - відповідачем підтверджено, що він отримує пенсію у розмірі 9047грн. 23коп., а також не відмовляється надавати допомогу своєму повнолітньому сину.

Відповідно до довідки про стан сімї від 12.02.2018р. позивачем підтверджено, що вона має на утриманні ОСОБА_3, 1999року народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

При цьому - відповідно до свідоцтва про народження ( відповідно до витягу з Реєстру актів цивільного стану) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 - відомості про батька записані відповідно до положень ст.135 Сімейного Кодексу України - тобто позивачка є одинокою матір"ю відносно до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

З копії виписки з амбулаторної карти від 12.04.2018р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, звертався за медичною допомогою амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1 м. Золоте.

Згідно з довідкою № 22 від 09.02.2018 року, ОСОБА_3 дійсно навчається у Золотівському професійному ліцеї за професією «Електрослюсар підземний, електрозварник ручного зварювання» на ІІІ курсі. Термін навчання по 30.01.2019 рік.

З аналіду досліджених судом матеріалів, суд зазначає, щопосилання позивачки, що у неї на утриманні знаходиться неповнолітня дочка, яка потребує допомоги - не може бути обгрунутванням позовних вимог щодо надання допомоги на повнолітнього сина, який продовжує навчання, при тім, що відповідч не являється батьком неповнолітньої ОСОБА_4 і у нього немає ніякого обов"язку щодо її утримання.

При цьому позивачка одинока мати повинна отримувати допомогу від держави.

Ствердження позивачки, що її син має безліч хронічних заворювань і вона витрачає кошти на його лікування - непідтверджені ніякими доаказами, а надана виписка з амбулаторної карти її сина ОСОБА_3 не містить даних про хронічні захворювання, тим більш не має відомостей про будь-які виртати на лікування. При тім, суд зазначає, що взагалі стан здоров"я повнолітнього сина позивачки не є підставою для отримання матеріальної допомоги на навчання повнолітньої дитини в розумінні положень ст.199, 200 Сімейного Кодексу України.

Що стосується відзиву відповідача та доводів, викладених в наданому відзиві, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що при визначенні розміру матеріальної допомоги на навчання повнолітнього син, суду необхідно враховувати також надання такої ж допомоги позивачкою та розрахунок можливого доходу повнолітнього сина з урахуванням його стипендії та допомоги від нього та позивачки у рівних частинах та посиланням на суму прожиткового мінімуму - не заслуговує на увагу, тому, що згідно ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

А так, віповідач не надав ніяких доказів щодо наявності у нього обставин, передбачених ст.182 СК України, які б необхідно було врахувати суду при визначення розміру зазначених аліментів .

Посилання відповідача на те, що позивачка проживає у цивільному шлюбі, що він витрачає кошти на оплату комунальних послуг на на ліки - по- перше нічим не підтверджені, подруге- не являються тими обствинами, які передбачаж перелік ст.182 СК України ( це саме : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;)

Тобто, доводи викладені у відзиві відповідача не грунтуються на законі та не доведені в розумінні ст.10,81 ЦПК, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач врахував отримання його повнолітнім сином стипендії у сумі 490 грн. в дохід сина та пропонував розраховувати суму на навчання сина виходячи із прожиткового мінімуму на даний час 1370 грн.

На думку суду, така позиція відповідча, як батька є, при наймі, неетичною та низькоморальною в реальних умовах, враховуючи, що його батьківство відносно сина позивачка встановлювала після перебування із ним у цвільних шлюбних відносинах( згідно свідоцтва про встановлювання батьківства від 24.11.199 року), відповідач не проживав із позивачкою з 2004 року, тобто з 5-річного віку відповідач не приймав безпосередньої участі у житті свого сина, а відповідно до положень Конвенції про права дитини - визначений приинцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Ковенції)

З урахуванням зазначених обстави, очевидно, що відповідач не ніс однакової відповідальності за виховання та розвиток свого сина. Навіть враховуючи, що відповідач сплачував алменти на його утримання до 18 років, син відповіча беззаперечно був позбавлений атмосфери сімейного оточення, батьківської турботи та любові.

При цьому, відповіно доположень ст.28 Конвеції - кожна дитина має право на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей дитина має право на забезпеченя доступності інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей

А так, суд наголошує, що хоча повнолітній син відповідача не має статуса дитини, в розумінні Ковенціїї про права дитини, національне сімейне законодавство поклало на батьків обов"язок утримувати й повнолітніх дітей, за умови можливості надання такої допомоги.

До цього , суд наголошує, що позивачка , вимагаючи стягнути з відповідача саме 1/4 частину від його доходів.

Як вже суд зазначив раніше, виходячи з аналізу наданих суду доказів - відповідач має дохід більш 9000 грн., що значно більше прожиткового мінімуму ( 1370 грн.) в Україні на даний час, враховуючи що відповідач не надав доказів того, що він може надавати допомогу своєму повнолітньому сину лише у розмірі 900 грн., враховуючи, що повнолітній син сторін проживає із матір"ю, навчається у навчальному закладі (професійнму ліцеї) в м.Золоте, тобто за місцем проживання, не має витрат на проїзд або на проживання у гуртожитку, але беззаперечено потребує допомоги на професійне навчання, пов"язану із потребою в отриманні (придбанні) інформації, матеріалів або літератури для навчання, користування інформаційними джерелами (що є загальновідомим фактом), враховуючи невеликий розмір його стипендії - суд вважає, що розмір аліментів (матерільної допомоги на навчання повнолітньої дитини) з боку його батька може бути визначений у розмірі 1/6 частини від його доходів та буде достатнім для продовження навчання повнолітнього сина відповідача.

До цього, суд наголошує, що ні матеріальний стан позивачки, ні її сімейний стан ( як зазначив відповідач) - не може бути врахований при розгляді даного позову, тому що зазначені обставини не передбачені законодавством для врахування визначення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи положення діючого законодавства, суд зазначає, що поданий позов підлягає частковому задоволенню, в зв"язку з чим необхідно стягнути з відпвідача на користь позивачки аліменти на повнолітнього сина, який продовжкє навчання до закінчення навчання (або не більш ніж до 23 років) - у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України на з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, з урахуванням того, що позов задоволений на користь позивачки.

На підставі викладеного, ст. 180-182, 198, 200 СК України, положення Пленуму и Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, керуючись ст.10,12, 81,141, 258, 263- 265,272,352-354 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, пенсіонера, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову 22.02.2018р. та до закінчення навчання, а саме до 30 січня 2019 року, але не пізніше досягнення сином 23- річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення або з моменту складання (або вручення учасникам справи) повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Попаснянський районний суд .

Суддя : А.В.Архипенко