Справа № 356/725/17 Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/2540/18 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 1 18.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - Олійника В.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Немудрій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на рішення Березанського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо запису реєстрації права власності та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо запису реєстрації права власності та визнання права власності, який обґрунтовував тим, що 25 грудня 2007 року ним разом з ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк» №74115/5523. Відповідно до п.п.1.1. договору позивач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 248 кв. м., що знаходиться за адресою: вулиця Будівельників, 30 в місті Березань Київської області, який належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 лютого 2004 року Березанською міською державною нотаріальною конторою за реєстровим №332, зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому БТІ 09.02.2004 року за №4193, та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4, яка належить позивачу на підставі державного акту серії ЯЖ №016272, виданого Березанською міською радою 26 жовтня 2007 року.

Відповідно до п.п.1.3. договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань позивача за кредитним договором.

Позивач зазначав, що ТОВ «Кей-Колект» в порушення умов договору іпотеки та норм чинного законодавства неправомірно набуло право власності на належне на праві власності нерухоме майно, здійснивши у позасудовому порядку звернення стягнення не предмет іпотеки шляхом внесення приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. зміни в державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 248 кв. м, та земельну ділянку площею 0,10 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 за ТОВ «Кейт-Колект».

Тому просив визнати протиправною дію та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на користь ТОВ «Кей-Колект», індексний номер 29164047 від 08 квітня 2016 року. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності запис про право власності 14079158 та номер запису 14078878 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () права власності на земельну ділянку 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок, загальною площею 248 кв. м., що розташовані за адресою: вул.Будівельників, 30 м.Березань Київської області, що здійснений 04 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Визнати право власності на земельну ділянку 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок, загальною площею 248 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на користь ТОВ «Кей-Колект», індексний номер 29164047 від 08 квітня 2016 року.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно номер запису про право власності 14079158 та номер запису про право власності 14078878 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» () право власності на земельну ділянку 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок загальною площею 248 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 що здійснений 04 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною.

Визнано право власності на земельну ділянку 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок загальною площею 248 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Стягнути з ТОВ «Кей-Колект» та Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по 710 грн. 02 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були належним чином повідомлені про намір товариства звернути стягнення на предмет іпотеки.

Проте, рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір по надання споживчого кредиту №0, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 176000,00 доларів США.

В забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №74115/5523 від 25.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А., за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 248 кв.м., та земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4

На підставі договору факторингу №1 та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12.12.2011 року банк відступив ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги до позичальника та іпотекодавця за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договору.

В подальшому у зв'язку із невиконанням позивачем зобов'язань за кредитним договором, а саме: неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, ТОВ «Кей-Колект» в позасудовому порядку згідно поданої заяви від 04 квітня 2016 року в рахунок погашення боргу звернуло стягнення на предмет іпотеки та від 04 квітня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» набуло у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», право власності на житловий будинок, загальною площею 248 кв.м., та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4

ТОВ «Кей-Колект» 04 квітня 2016 року на підставі договору іпотеки та прийнятого приватним нотаріусом рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень стало власником нерухомого майна позивачів.

У поданих до суду запереченнях ТОВ «Кей-Колект» вказує на те, що воно правомірно набуло право власності на спірне нерухоме майно та є його законним власником.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Кей-Колект» згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі заяви та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є власником житлового будинку загальною площею 248 кв.м., та земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4

Даний запис внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Підставою для реєстрації права власності зазначено договір іпотеки.

Разом з тим, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має встановити, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

При цьому, як встановлено судом, представник позивачів заперечує законність набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно як предмет іпотеки й відповідно між сторонами виник спір щодо правомірності набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірне майно.

Зокрема, звертаючись до суду із позовом та заперечуючи законність набуття товариством «Кей-Колект» права власності на спірне нерухоме майно позивачі вказують на те, що за зверненням ТОВ «Кей-Колект» про реєстрацію права власності на підставі іпотечного договору, укладеного між ними та АКІБ «УкрСиббанк», приватним нотаріусом неправомірно прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права власності за товариством на житловий будинок та земельну ділянку, що належала їм на праві власності та яке перебувало в іпотеці АКІБ «УкрСиббанк», на яке було незаконно звернуто стягнення в рахунок виконання основного зобов»язання за кредитним договором, укладеним між ними та «УкрСиббанк». При цьому зазначали, що нотаріусом порушені вимоги законодавчих актів щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки остання не мала права проводити державну реєстрацію за іншою особою, оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» для задоволення вимог кредитора в позасудовому порядку необхідно було укласти окремий договір. Крім того їм, як іпотекодавцям, не було надіслано вимогу про усунення порушень, а тому вважають, що рішення про реєстрацію права власності на квартиру за товариством є незаконним.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про» іпотеку» встановлено порядок позасудового врегулювання. Так, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь - який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з наданих нотаріусом письмових доказів, на підставі яких було проведено реєстрацію права власності, в них наявна вимога товариства про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 05.02.2015 року (вихідний №731809), яка направлялася на ім'я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 та вимога від 05.04.2014 року (вихідний №731809) на ім'я ОСОБА_2, яка направлялась за адресою: АДРЕСА_1.

У вказаних вимогах зазначено, що враховуючи існуючу заборгованість ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені житлового будинку та земельної ділянки.

З ксерокопії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що місце проживання останньої - АДРЕСА_2. Згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_2 місце проживання останнього - АДРЕСА_3, м.Київ.

З огляду на зазначене суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були належним чином повідомлені про намір товариства звернути стягнення на предмет іпотеки.

Проте, такі дані щодо неналежного повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про намір товариства звернути стягнення на предмет іпотеки спростовуються матеріалами справи, зокрема, рекомендованими повідомленнями (т.1, а.с.148) про отримання повідомлень, які ніким не спростовано, як і неможливість проживання за адресою іпотечного майна.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та зробленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" задовольнити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: