Єдиний унікальний номер 201/1380/18 Номер провадження 22-ц/775/1305/2018
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Азевича В.Б., Дундар І.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 201/1380/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецькій національний технічний університет» про стягнення заборгованості зі стипендії платі,

за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Донецькій національний технічний університет» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2018 року (суддя Назаренко Г.В), ухваленого в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Донецькій національний технічний університет» про стягнення заборгованості зі стипендії платі.

Позов мотивовано тим, що з 2012 року був студентом денної форми навчання на гірничому факультеті Державного вищого навчального закладу «Донецькій національний технічний університет» (далі ДВНЗ ДонНТУ), зарахований на пільгових умовах як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» протягом трьох років після здобуття середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 5 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Університетом йому було надані усні роз'яснення про те, що при призначенні стипендії вищі навчальні заклади керуються діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення», яким не передбачена виплата стипендій соціальних чи академічних особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у підвищеному розмірі, і тому університет не буде підвищувати йому стипендію в розмірі прожиткового мінімуму ані зараз, ані в подальшому.

Зазначив, що Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має вищу юридичну силу, ніж підзаконні акти, зокрема, постанови КМУ, тому має перевагу у застосуванні даного виду правовідносин.

Всупереч вимогам Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідачем нараховувалась йому стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чим порушено його право на належний соціальний захист, та спричинило виникнення заборгованості з виплати стипендії.

Про своє порушене право дізнався з довідок про доходи від 05 серпня 2017 року і саме з цього дня повинен рахуватися строк позовної давності. Просив стягнути з відповідача на свою користь не нараховану та не доплачену стипендію за період з вересня 2012 року по грудень 2016 року у розмірі 34460,54грн., відсотки річних в розмірі 3345,23грн., інфляційні втрати в розмірі 30658,27грн., а разом 68464,04грн. (а.с.3-5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДВНЗ ДонНТУ на користь ОСОБА_1 недоплачену стипендію за період з вересня 2012 року по грудень 2016 року в сумі 42618,54грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 7373,59грн., індексацію за час прострочення виплати в сумі 17033,51грн, на відшкодування сплаченого судового збору 670,26грн., а всього стягнути 67695,90грн.

У серпні 2018 року відповідач ДВНЗ ДонНТУ подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом ухвалено оскаржуване рішення з порушенням норм частини 3 ст.12 ЦПК України лише на підставі довідки про стаж роботи батька позивача та виписки з інформаційної системи «Конкурс»; будь-які належні та допустимі докази відносно того, що позивач скористався правом, наданим ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», в матеріалах справи відсутні, а наявність права не свідчить про його реалізацію; роздруківку з інформаційної системи «Конкурс» містить загальну статистичну інформацію і свідчить лише про наявність права у позивача на поза конкурсний вступ до навчального заклад та не дозволяє встановити до якої категорії осіб, яким надавалось право на зарахування поза конкурсом, віднесено позивача; в матеріалах справи відсутня інформація від розпорядника Єдиної державної бази з питань освіти Державного підприємства «Інфоресурс», що підтверджувала б спеціальні умови зарахування позивача до навчального закладу, а тим більш про пільгові умови навчання, в матеріалах справи відсутня; роздруківку з інформаційної системи «Конкурс», долучена до матеріалів справи з порушенням ст.100 ЦПК України, офіційний статус сайту vstub.info наразі не встановлений, на сайті інформаційної системи «Конкурс» на сьогодні взагалі відсутня вказана інформація, тому цей доказ не можна вважати належним, допустимим та достовірним. Також зазначає, що з огляду на те, що позивач досяг повнолітня 13 грудня 2012 року, позовна давність повинна починатися для позивача саме з цього часу. Посилання позивача на збройний конфлікт, як на підставу пропуску строку позовної давності,на думку скаржника, є введенням в оману суд, оскільки з жовтня 2014 року здійснює свою діяльність фактично за межами території АТО.

У вересні 2018 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де зазначив, що відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України №514 від 11 червня 2008 року відповідач повинен був надавати до міністерства у тижневий строк після прийому заяв на вступ до вищого навчального закладу, копію бази даних на компакт диску, він (позивач) подав до суду на підтвердження своїх вимог лише ті документи, до яких у нього був вільний, відкритий та безперешкодний доступ, та не повинен нести відповідальність за невиконання своїх обов`язків відповідачем щодо забезпечення збереження документів студента. Враховуючи викладене вважає безпідставним посилання відповідача на порушення судом першої інстанції частини 3 ст.12 ЦПК України. Також зазначає, що під час подання документів на вступ до вищого навчального закладу, його не могло бути віднесено до іншої категорії осіб, які мають право на вступ до закладу поза конкурсом та отримання підвищеної стипендії, ніж особи, батько якої має стаж підземної роботи більше 15 років. Вважає, що відповідач вводить в оману суд, посилаючись на не встановлення офіційного статусу сайту vstup.info, оскільки відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 514 від 11 червня 2008 року, з 17 червня 2008 року на період вступної компанії запроваджено інформаційну систему «Конкурс» з доступом до мережі Інтернет за адресою: http:// vstup.info. Щодо подання відповідачем заяви про застування строку позовної давності, вважає, що відповідач намагається уникнути майнової відповідальності. Зазначає, що рішення суду відповідає принципу верховенства права, а рішення та дії державних органів та установ, не можуть порушувати права громадян, а лише сприяти їх реалізації.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017, Апеляційний суд Донецької області ліквідовано.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає 68464,04грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України передбачено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, це підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.92).

Відповідно до довідки Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31 липня 2017 року №5047/02, ОСОБА_2 з 12 березня 2013 року перебуває на обліку в Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області і отримує пенсію за віком відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсія обчислена відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Підземний стаж складає 21 рік 05 місяців 24 дні. Загальний стаж 27 років 08 місяців 28 днів (а.с.91).

З виписки з інформаційної системи «Конкурс» вступної компанії 2012 «Донецький національний технічний університет» вбачається, що під №24 значиться ОСОБА_1 як зарахований поза конкурсом (а.с.94).

Довідками про доходи від 5 серпня 2017 року №114 та 115 підтверджується, що ОСОБА_1 справді був студентом ДВНЗ ДонНТУ денної форми навчання, бакалавр, якому нараховувалась стипендія за період з березня 2015 року по січень 2017 року (а.с.7, 8).

Згідно виписок по картці/рахунку НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору за період 01 вересня 2012 року по 05 серпня 2017 року та по картці/рахунку НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору за період 01 вересня 2012 року по 05 серпня 2017 позивачу на його картковий рахунок була перерахована стипендія 26 вересня 2012 - 852,79грн., 18 жовтня 2012 року - 825,79грн., 09 листопада 2012 року - 825,79грн., 11 грудня 2012 року - 852,79грн., 14 січня 2013 року - 852,79грн., 15 лютого 2013 року - 852,79грн., 13 березня 2013 року - 852,79грн., 15 травня 2013 року - 852,79грн., 07 червня 2013 року - 852,79грн., 21 квітня 2015 року - 1722,80грн., 20 травня 2015 року - 861,40грн., 17 червня 2015 року - 982,00грн., 22липня 2015 року - 861,40грн., 20 серпня - 861,40грн., 21 вересня 2015 - 861,40грн., 23 жовтня 2015 року - 1429,92грн., 19 листопада 2015 - 1003,53грн., 21 грудня 2015 року - 1977,03грн., 20 січня 2016 року - 30,03грн., 02 березня 2016 - 1003,53грн., 18 березня 2016 року - 1003,53грн., 20 квітня 2016 року - 1003,53грн., 20 травня 2016 року - 1003,53грн., 17 червня 2016 року - 1003,53грн.. Загальна сума виплаченої позивачу стипендії за вказаний період становить 24136,46грн. (а.с.9-18).

Стипендія за липень - грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень - березень 2015 року, липень - грудень 2016 року позивачу виплачена не була.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції керувався статтями 5, 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст.625 ЦК України та виходив з того, що позивач належить до кола осіб, на яких поширюється право на пільгову стипендію передбачену Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», стипендія за період з вересня 2012 року по грудень 2016 року виплачувалась позивачу на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплаченої стипендії з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 ст.3 Закону України «Про вищу освіту» (чинного на час вступу позивача до вищого навчального закладу), держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій відповідно до законодавства (частина 2 ст.54 Закону України «Про вищу освіту»).

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до частини 1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Як вбачається з виписок по картці/рахунку НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору за період 01 вересня 2012 року по 05 серпня 2017 року та по картці/рахунку НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору за період 01 вересня 2012 року по 05 серпня 2017, позивачу за період з вересня 2012 року по червень 2016 року на його картковий рахунок була перерахована стипендія у розмірі 24136,46грн. Стипендія за липень - грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень - березень 2015 року, липень - грудень 2016 року позивачу виплачена не була.

Стаття 12 Закону України від 22 грудня 2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», установлено у 2012 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Статтею 7 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік», установити у 2013 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Стаття 7 Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлено у 2014 році прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1218 гривень.

Статтею 7 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено у 2015 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Статтею 7 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що позивач належить до категорії студентів, які є дітьми шахтарів зі стажем підземної роботи не менш як 15 років, та має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, проте отримував стипендію, яка була нижчою за цей розмір, правильно задовольнив вимоги позивача в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв'язку з чим правильно задовольнив позовні вимоги зі стягнення з ДВНЗ ДонНТУ недоплаченої стипендії у розмірі 42618,54грн.

Відповідно до частини 1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендія відноситься до об`єктів, що підлягають індексації.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши факт порушення права позивача на отримання належних йому по закону сум, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача передбачених ст.625 ЦПК України 3% річних в розмірі 7373,59грн., а також індексацію доходів позивача у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 17033,51грн. Доводів щодо наведеного судом у рішенні розрахунку, відповідач по справі в апеляційній скарзі не висловлював.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом під час розгляду справи вимог частини 3 ст.12 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позов лише на підставі довідки про стаж роботи батька позивача та виписки з інформаційної системи «Конкурс»; будь-які належні та допустимі докази відносно того, що позивач скористався правом, наданим ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», в матеріалах справи відсутні. Також зазначає, що з огляду на те, що позивач досяг повнолітня 13 грудня 2012 року, позовна давність повинна починатися для позивача за даним позовом саме з цього часу. Посилання позивача на збройний конфлікт, як на підставу пропуску строку позовної давності, на думку скаржника, є введенням в оману суд, оскільки з жовтня 2014 року здійснює свою діяльність фактично за межами території АТО суд апеляції вважає необґрунтованими.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач мав право на отримання передбаченої ст.5 Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і це доведено в суді на підставі належних та допустимих доказів, яким суд дав вірну правову оцінку.

Судом також встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності, але, враховуючи поважність при чин пропуску, а саме проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, суд поновив даний строк, навівши відповідне обґрунтування, що не суперечить вимогам ч.5 ст.267 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, їм надано належну правову оцінку, а доводи скарги зводяться до переоцінки доказів по справі.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецькій національний технічний університет» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: В.Б. Азевич

І.О. Дундар