Номер провадження: 22-ц/785/6327/18
Номер справи місцевого суду: 516/247/17
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 04 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до Теплодарського міського суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що у неї з відповідачем ОСОБА_3 є неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини подружжя припинені, тому на даний час вони проживають окремо один від одного, позивач разом з дочкою проживає в м. Теплодар Одеської області.

Як зазначила позивач ОСОБА_5, відповідач на теперішній час ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона самостійно виховує та забезпечує доньку, на утримання якої щомісяця витрачає відповідні кошти на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, необхідних для нормального та повноцінного життя дитини, хоча її матеріальне становище цього не дозволяє.

Крім того, позивач звернула увагу суду на наступні факти, підтверджуючі утримання дочки щомісяця, а саме: школа (харчування, збори, свята, дні народження однокласників, тощо) - 400 грн.; захоплення (танці, змагання, тренування, одяг для танців, дорога, іграшки, інше) - 800 грн.; додаткові заняття з репетиторами математики та англійської мови - 2240 грн.; харчування - 2000 грн.; сплата комунальних послуг - 2500 грн.; лікарські засоби в середньому - 600 грн.; одяг - 1500 грн., таким чином загальна сума щомісячного утримання дитини складає 10040 грн. Також позивач вказала, що відповідач є працездатною особою, зобов'язань по утриманню інших осіб немає, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач, з урахуванням уточнень від 10.04.2018 р., просила стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, крім того просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Відповідач позовні вимоги визнав частково і погодився сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 04 червня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2017р. і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення доказів в сумі 320 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 640 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 частково, стягнути з нього аліменти у сумі 2000 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що за змістомст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017р. № 2246-VIII прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а також майновий стан відповідача, суд дійшов висновку про те, що з нього на користь позивачки слідує стягувати аліменти і розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2017р. і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Ті обставини, що 18.06.2005р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька ОСОБА_6, яка на даний час проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, та частково перебуває на її утриманні, визнані сторонами і підтверджуються матеріалами справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Спірним в даному випадку є питання щодо розміру і принципу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, на утримання їх доньки до досягнення нею повноліття.

З цих підстав колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, детально і в повному об'ємі дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про необхідність стягнення цих аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, судом враховано, що позивачка утримує неповнолітню доньку,придбаває для неї одяг, продукти харчування, господарські товари, відповідне шкільне приладдя, про що свідчать відповідні товарні та фіскальні чеки, наявні в матеріалах справи. При цьому судом зазначено, що визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Із довідки ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 09.01.2018р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в трудових відносинах з даною компанією не перебуває, однак, при цьому, ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» неодноразово надавала йому посередницькі послуги з працевлаштування на судна іноземних судновласників. В 2017р. ОСОБА_3 був двічі працевлаштований на посаду слюсаря у періоди: з 23.01.2017р. по 25.07.2017р., з 20.11.2017р. на теперішній час базова ставка слюсаря на суднах іноземних судновласників компанії «Марлоу Навігейшн» (Кіпр), на посаді, якій він був працевлаштований в зазначені періоди, склала 820 доларів США на місяць. Також зазначено, що ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», не являючись судновласником, надає лише посередницькі послуги з працевлаштування моряків, та при цьому не має інформації про їх фактичні доходи (а.с. 34).

Крім того, судом досліджені пенсійні посвідчення на ім'я: ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 від 07.02.2001р., ОСОБА_8 НОМЕР_2 від 11.07.2012р., які є батьками відповідача ОСОБА_3, та із яких вбачається, що вони є пенсіонерами та мають третю групу інвалідності і отримують пенсію на своє утримання (а.с.35, 36).

Згідно повідомлення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 06.04.2018р., позивач ОСОБА_5 прийнята на роботу до ТОВ «Аптека низьких цін Одеса» 02.09.2017р.; дохід останньої за 3 квартал 2017р. становив 3095 грн. 24 коп., за 4 квартал 2017р. - 9753 грн. Станом на 05.04.2018р. інформація про доходи ОСОБА_5 за 1 квартал 2018р. відсутня (а.с.81).

Також, згідно квитанцій ПАТ «ПриватБанк» від 05.01.2018р. слідує, що відповідачем ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_5 перераховані грошові кошти на утримання доньки, на загальну суму 2000 грн., від 05.02.2018р. - на загальну суму 2000 грн., від 11.04.2018р. - на суму 1500 грн. тобто, з 4 місяці 2018 року відповідачем на користь позивача було перераховано грошових коштів на утримання їх доньки у сумі 5500 грн. (а.с.115-116).

На думку колегії суддів, як і суду першої інстанції, зазначених коштів явно недостатньо для утримання доньки сторін.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що згідно ст. 8 та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З огляду на викладене, та у відповідності до чинного законодавства, а також ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про можливість стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2017р. і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд незаконно змінив предмет і підстави позову та стягнув аліменти у частковому відношенні до його заробітку, в той час як мав стягувати аліменти у твердій грошові сумі, про що ставила питання позивач - у розмірі 4500 грн. щомісячно, враховуючи, що відповідач згоден на утримання з нього аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, то колегія судів вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступні обставини.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що предметом позову у справі є стягнення аліментів на утримання дитини, а в якому розмірі - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі - це процесуальне право позивача, як то передбачено ч.2 ст. 49 ЦПК України і не є зміною підстав і предмету позову.

З огляду на вищевикладене, у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення без розгляду уточненої заяви позивача ОСОБА_5 від 10.04.2018р., як про те просить відповідач.

При цьому колегія суддів зазначає, що розмір аліментів, який визначений судом першої інстанції, є законним, обгрунтованим і справедливим, відповідає вимогам чинного законодавства, потребам неповнолітньої доньки сторін, а також можливостям платника аліментів, в даному випадку - заявника апеляційної скарги ОСОБА_3, навіть враховуючи, що його заробіток є нерегулярним і мінливим.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище платника аліментів та його доходи згідно довідки ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 09.01.2018р., які він отримує на теперішній час. Наявність перебування на утриманні відповідача його батьків, які також отримують пенсію по інвалідності, не перешкоджає обов'язку сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у визначеному судом розмірі.

Що ж стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що витрати на лікування у відповідності до ст. 185 СК України є додатковими витратами, і можуть бути стягнуті за окремим позовом, а не за позовом про стягнення аліментів, то колегія суддів зазначає, що суд і не стягував з відповідача на користь позивача грошові кошти в рахунок відшкодування додаткових витрат, які значно перевищують розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за оскаржуваним судовим рішенням, що вбачається із його тексту.

Суд першої інстанції також зазначив, що перераховані відповідачем згідно квитанцій ПАТ «ПриватБанк» від 05.01.2018р., 05.02.2018р., 11.04.2018р., на рахунок позивача кошти на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_6, можуть бути враховані при сплаті ним аліментів за спірний період (так як позовна заява надійшла до суду 20.12.2017р.), оскільки зазначені кошти сплачені ним під час розгляду справи по заявленим позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.09.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

Н.А. Кононенко