ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1000/18
Провадження №2/477/602/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 94808,64 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 25 березня 2010 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 8000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала її умови та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 30 квітня 2018 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 94808,64 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

Відповідно листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем проживання (а.с.57), у зв'язку з чим, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 25 березня 2010 року відповідач звернулася до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту - 8000,00 грн.

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,3% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 10).

Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.8).

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Визначена сума комісії за відповідними операціями.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. п. 2.1.1.3.5 Договору відповідач доручив Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючій сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з розрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD», сторонами була узгоджена відсоткова ставка при укладенні договору в розмірі 2,3 % в місяць, та щодо кредитних коштів, використаних з 01.09.2014 р. - в розмірі 2,7%, та з 01.04.2015 року - 3,5 % (а.с. 10), Банком дотримано вказаних вимог і нараховано проценти у загальній сумі 78167,18 грн. відповідно до тарифів, що діяли на час використання кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 30 квітня 2018 року за ним рахується заборгованість в сумі 87017,75 грн., з яких: тіло кредиту - 8850,57 грн., проценти - 78167,18 грн. (а.с. 7-8).

Враховуючи наведене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом і процентами підлягає стягненню в повному обсязі.

Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 2800,00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.

До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов'язань.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості - (8850,57 грн. + 78167,18 грн) х 5% = 4350,88 грн. та 500 грн. фіксовану частину штрафу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 91868,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 8850,57 грн., проценти - 78167,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4350,88 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1707,37 грн. (91868,63 грн. х 100 / 94808,64= 96,90%, 1762 х 96,90% = 1707,37).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 індивідуальний код платника податків НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, рахунковий рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2010 року, що виникла станом на 30 квітня 2018 року, в загальній сумі 91868,63 (дев'яносто одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн. 63 коп., з яких: заборгованість за кредитом 8850,57 грн., заборгованість по процентам - 78167,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4350,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 1707 (одна тисяча сімсот сім) грн. 37 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова