справа № 361/710/18
провадження № 4-с/361/31/18
УХВАЛА

14 серпня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченко Андрія Миколайовича на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, заінтересована особа Дяченко Людмила Михайлівна, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року до суду надійшла вказана скарга Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченко Андрія Миколайовича. На обґрунтування скарги зазначено, що 25.01.2018р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримало копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.11.2017р. у виконавчому провадженні № 52133682 щодо примусового виконання виконавчого листа № 361/3573/14-ц від 15.06.2015 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з відповідача Дяченко Людмили Михайлівни на користь позивача АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01398.08.2-3/П від 29.07.2008 року у сумі 15 777. 42 євро, та 149 149,90 гривень, та судові витрати у сумі 302,96 гривень.

На думку заявника, у матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують подання запитів з метою встановлення фінансового та майнового стану боржника відповідно до положень Інструкції. Державним виконавцем не вчинялись перевірки майнового стану боржника за періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Взагалі, головним державним виконавцем не проведено жодних дій, направлених на примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа. Наведені обставини дають підстави дійти висновку про те, що державний виконавець не вжив достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчих документів, проявивши неправомірну бездіяльність всупереч ст.ст. 10, 18 Закону № 1404-УІІІ, які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у ст. 48 цього Закону. Внаслідок цього, рішення суду тривалий час не виконувалось, а потім було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка є передчасною, тому з урахуванням положень ЦПК України підлягає скасуванню, як така, що порушує права стягувача у виконавчому провадженні.

Заявник просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.11.2017р. у виконавчому провадженні № 52133682; постановити ухвалу про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 361/3573/14-ц від 15.06.2015 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з відповідача Дяченко Людмили Михайлівни на користь позивача АТ «РОДОВІД БАНК») заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника до суду не з'явився, направивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Турчина О.С. направила до суду відзив на скаргу. У відзиві просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що нею були вчинені всі дії з метою виконання виконавчого документу, однак майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, не виявлено, тому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Заінтересована особа ОСОБА_4 до суду не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 06.09.2016 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області Лобко О.С. відкрито виконавче провадження № 52133682 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду № 2/361/3537/14-ц від 15.06.2015 року про стягнення з Дяченко Людмили Михайлівни на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості в сумі 149 452,86 грн. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

17.02.2017 державним виконавцем направлено запити до центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бровари та Броварського району, ПФУ, ДФСУ. Держземагенство.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно - відомості відсутні.

Згідно відповіді з Територіального сервісного центру №3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.

24.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та акту державного виконавця, майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, згідно відповіді з Територіального сервісного центру №3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області встановлено; що транспортного засобу за боржником не зареєстровано.

Відповідно до ч. 5ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано доказів того, що державний виконавець направляв запити до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, чи звертався державний виконавець до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, тощо.

Більше того, у відзиві на скаргу державний виконавець зазначає про вихід за місцем проживання боржника, однак дана обставина не підтверджена матеріалами виконавчого провадження. Крім того, з матеріалів скарги вбачається, що державним виконавцем не здійснювалась перевірка щодо зареєстрованого місця проживання боржника, не вчинялись дії щодо розшуку самого боржника, а також не вирішувалось питання щодо примусового входження до житла боржника.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У судовому засіданні не підтверджено того, що державний виконавець проводив вище зазначені перевірки з періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження дотримання державним виконавцем наведених вимог Закону, суд дійшов висновку про неправомірність повернення державним виконавцем виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки цією нормою Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на викладене вбачається, що державним виконавцем не вчинено всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 52133682, тому його дії є неправомірними. Отже, оскаржувана постанова від 24.11.2017 року про повернення виконавчого листа стягувачу є передчасною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимога про постановлення судом ухвали про відновлення виконавчого провадження є безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки виключно до повноважень виконавця належить відновлення та відкриття виконавчого провадження.

Щодо строків подання даної скарги, суд зазначає наступне.

За містом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи видно, що оскаржувану постанову ПАТ «Родовід Банк» отримав 25.01.2018 року, тобто саме з цього часу заявник дізнався про порушення його прав. Скарга до суду направлена 31.01.2018 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті (а.с. 14) (в межах 10 днів з дня отримання оскаржуваної постанови). Отже, строки оскарження до суду рішення державного виконавця та його дій заявником не пропущені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турчини О.С. від 24.11.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52133682.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області у порядку і строки, передбачені ст.ст. 354-355 ЦПК України з урахуванням особливостей, передбачених п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Н.М.Петришин