Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2018 Справа №607/15791/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно, а саме - на 1/7 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/7 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № АДРЕСА_1. Вказаний будинок належить колгоспному двору, що складається з 7-ми членів. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно в рівних частках дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 Позивач прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з нею та відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла. Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини в користь позивачки. 13 липня 2018 року державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді від 15 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 19 вересня 2018 року.

В судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подавши заяву, згідно якої позов визнає, просить розглядати справу без його участі.

Представники відповідача - Байковецької сільської ради в судове засідання не з'явилися, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Байковецької сільської ради, проти позовних вимог не заперечив.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 31 серпня 1960 року, матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3.

17 лютого 1979 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданим Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 17 лютого 1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04 травня 2016 року, виданим Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилася спадщина та Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 17 серпня 2016 року заведена спадкова справа № 421/2016 р.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 05 лютого 2008 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Гелей Г.В.,зареєстрований у реєстрі за №23, згідно якого заповіла все своє майно, з чого б воно не складалося в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно довідки № 1547 від 27 липня 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_3 постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку по АДРЕСА_1. З нею були зареєстровані: дочка - ОСОБА_1, зять - ОСОБА_7, син - ОСОБА_2, онуки - ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 13 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Окрім того, згідно вказаної постанови, ОСОБА_2 17 серпня 2016 року подав заяву № 1038 про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1989 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, що складається з 7-х членів, головою якого є ОСОБА_11. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 236 від 28 листопада 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки».

Відповідно до довідки № 1548 від 27 липня 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника, членами якого були: голова двору - ОСОБА_12, дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_1, зять - ОСОБА_7, онуки - ОСОБА_8 та ОСОБА_13.

06 березня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № АДРЕСА_1, згідно якого загальна площа житлового будинку - 90,6 кв.м., житлова - 61,8 кв.м.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору - ОСОБА_12, дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_1, зять - ОСОБА_7, онуки - ОСОБА_8 та ОСОБА_13, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/7 будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй, як члену колгоспного двору, 1/7 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, в рівних частках своїм дітям: дочці - ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2, останній відмовився від прийняття спадщини за заповітом в користь позивачки, яка спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 1547 від 27 липня 2018 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла, що також підтверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 13 липня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вона успадкувала належну померлій 1/7 частину житлового будинкупо АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/7 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці, вул. Січових Стрільців, 43), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 27), про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частину житлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк