АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа №638/9379/17

Провадження № 22-ц/790/4670/18

18 вересня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2017 року (суддя Аркатова К.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь у розмірі 2000 грн. щомісячно на період навчання до 30.06.2020 року, починаючи з дня звернення з позовом до суду та судові витрати на правову допомогу 400 гривень.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідач у справі є її батьком, шлюб між батьками розірвано, з 01.09.2016 року вона є студенткою денної форми навчання факультету англійської мови і літератури Університету ім. Г.Сковороди, навчається за контрактом з оплатою 10000 гривень на рік, строк закінчення навчання 30.06.2020 року. Батько ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, мати працює бухгалтером, інших доходів крім заробітку матері не мають. Відповідач інших дітей не має, аліменти не сплачує, є здоровою, працездатною людиною, а тому, на її думку, може сплачувати аліменти на період її навчання.

Справа розглянута без участі сторін.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06.11.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з 21.06.2017 року на період навчання до досягнення 23 років. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 22.06.2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким визначити аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 в сумі 800 гривень щомісячно на період навчання до досягнення нею 23 років.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він має на утриманні неповнолітню дитину та не може сплачувати кошти у визначеному судом розмірі.

Позивач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, в розмірі 2000 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що батько зобовязаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги.

Проте, колегія суддів в повній мірі не може погодитися із рішенням суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1996 року до 14.07.2009 року та мають повнолітню доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 01.09.2016 року ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання факультету англійської мови і літератури Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг на комерційній основі вартість навчання за один навчальний рік складає 10 000 гривень (а.с.7).

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Мати позивачки ОСОБА_3 працює на посаді бухгалтера в адміністрації Шевченківського району ХМР та отримує середню заробітну плату у розмірі 2500 гривень (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді директора в ТОВ «Торгово-сервісна компанія «Ленара», середній розмір заробітної плати становить 4000 гривень (а.с.43).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 є батьком малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

За приписами статті 199 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів з одного з батьків бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Таким чином, встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій платним навчанням та супутніми витратами, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідач зобовязаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися.

Разом з тим, враховуючи рівень доходів відповідача, а також обовязок ОСОБА_2 щодо утримання малолітнього сина від іншого шлюбу, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів до 1 000 гривень.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2017 року змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 як аліменти на утримання останньої з 2000 гривень до 1000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_5