Справа 165/2111/17
Провадження 2/165/59/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

07 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 11250 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 09.08.2016 позичив е відповідачу ОСОБА_3 гроші в сумі 11250 грн., про що відповідач 10.08.2016 року власноручно, в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7 написав розписку та зобовязувався повернути борг до 01.12.2016. У договорі позики сторонами обумовлена умова про повернення боргу по 4000 грн щомісяця. аторонами Згідно з договором позики відповідач повинен був щомісяця повертати по 4000 грн. Однак у вказаний у борговій розписці строк відповідач гроші не повернув і по даний час ухиляється від виконання грошового зобов'язання, що виникло із договору позики, укладеного між сторонами у формі розписки написаної власноруч ОСОБА_3 В звязку з цим, за захистом своїх прав, позивач змушений був звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві. Просить їх задовольнити, та стягнути на користь позивача з відповідача 11250 грн., 640 грн. сплаченого судового збору, 1900 грн. понесених витрат на надання правової допомоги.

Позивач ОСОБА_1 в суді пояснив, що з травня місяця 01.05.2012 року по серпень місяць 2014 року відповідач ОСОБА_3 працював у нього, як у фізичної особи-підприємця, за трудовим договором слюсарем по ремонту автомобілів. Після розірвання 01.08.2014 трудового договору за згодою сторін, ОСОБА_3 продовжував орендувати у позивача приміщення, у якому інструментом підприємця ОСОБА_1 виконував роботи по ремонту автомобілів з метою отримання доходу на власні потреби. Позивач не заперечив, що у 2016 році, приблизно пів року часу, у боксі на ремонті після ДТП знаходився автомобіль марки «Опель Вектра», і, як відомо зі слів відповідача, вказаний транспортний засіб належав швагру відповідача ОСОБА_8 09.08.23016 ОСОБА_3, будучи на території підприємства автосервісу ОСОБА_1, звернувся до останнього з проханням позичити гроші в сумі 11250 грн. ОСОБА_1, пояснивши, що кошти необхідні для ремонту автомобіля. Позивач, з огляду на тривалі приязні стосунки з відповідачем, погодився дати йому гроші в борг. Наголосив, що на момент передачі коштів ОСОБА_3, яка відбулася на другому поверсі в приміщенні офісу, розташованого на території автосервісу, були присутні мати позивача ОСОБА_5, його рідна сестра ОСОБА_6, які приїхали в цей час на шиномонтаж, а також постійний клієнт автосервісу ОСОБА_7. Зазначив, що вазані особи були очевидцями отримання відповідачем від позивача грошей в сумі 11250 грн. Пояснив, що в день фактичного отримання позики ОСОБА_3 розписки не написав, мотивуючи тим, що у орендованому ним у підприємця ОСОБА_1, зберігається автомобіль, який може слугувати забезпеченням позики. Позивач пояснив, що ввечері 09.08.2016 проконсультувався з адвокатом, який порадив йому отримати від ОСОБА_3 боргову розписку, оскільки договір застави майна укладати недоцільно, тим більше, що невідомо, хто власник транспортного засобу. ОСОБА_1 ввечері 09.08.2016 зателефонував ОСОБА_3 і запропонував йому зранку 10.08.2016 написати розписку про тримані 09.08.2016 року кошти в борг в сумі 11250 грн. Позивач не заперечив, що перегнав автомобіль марки Опель Вектра, що тривалий час знахожився в боксі його автосервісу до приватного будинку, в якому проживає його сестра ОСОБА_6 і поставив його в гараж, а 10.08.2016 на прохання власника вказаного транспортного засобу ОСОБА_8 повернув останньому цей авомобіль. Позивач наголосив, що відповідач писав розписку власноручно, без будь якого тиску в будинку, де прожаває його сестра ОСОБА_6, яка своїм підписом засвідчила факт отримання позики ОСОБА_3 на розписці відповідача також 10.08.2016 поставила свіій підпис ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які були присутні при передачі грошей в сумі 11250 грн. позивачем відповідачу 09.08.2016.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, пояснивши, що договору позики ОСОБА_3 з ОСОБА_1 не укладав, жодних грошових коштів від позивача не отримував. ОСОБА_3 не заперечив той факт, що 10.08.2016 року власноруч написав боргову розписку в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5.Ю., ОСОБА_7, але наголосив, що щробив це під тиском позщивача, який 09.08.2016 перегнав з автосервісу до гаража своєї сестри автомобіль, який належить ОСОБА_8 Відповідач пояснив, що він офіційно працював у підприємця ОСОБА_1 протягом двох років автомайстром автосервісу «Автоплюс». Пізніше працював неофіційно. У орендованому в позивача приміщенні гаражу тривалий час знаходився на ремонті автомобіль Опель Вектра, який належав швагру відповідача ОСОБА_8 Оскільки ОСОБА_1 самовільно забрав цей транспортний засіб в якості застави за вигадані, неіснуючі борги, він, ОСОБА_3, вимушений був написати зазначену розписку, щоб позивач повернув ОСОБА_8 його транспортний засіб. Вказав, що з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 10.08.2018 через службу 102 звертався до Нововолинського відділення поліції, але цього ж дня написав заяву з проханням не вносити відомомсті по вказаному факту до Єдиного реєстру досудових ролзслідувань, оскільки конфлікта ситуація з Касьяном з приводу автомобіля вичерпана, Відповідач та його прежставник наголосили, що ОСОБА_1 фактично не позичав відповідачу грошей, по факту передачі коштів 09.08.2016 не відбулося, а розписка була написана відповідачем 10.08.2016., як гарантія повернення автомобіля, що належав ОСОБА_8 Вважають, що між сторонами не виникли правовідносини, які випливають з договору позики, а тому відсутні правові підстави для стягнення боргу з відповідача за його пиьмовою розпискою. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, показання свідків ОСОБА_5.Ю., ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 10 серпня 2018 року власноручно написав розписку (а.с.3), з якої слідує, що він 09.08.2016 позичив у ОСОБА_1 11250 грн., які зобовязався повернути позивачу до 01 грудня 2016 року, щомісячно по 4000 грн.

Суд, з огляду на вимоги ст.81, 89 ЦПК України, не вбачає правових підстав взяти до уваги твердження відповідача ОСОБА_3 на заперечення позовних вимог, стосовно застави автомобіля, що не належить ОСОБА_3, оскільки такі доводи не підтвекрджені належними доказами.

Показання свідка ОСОБА_8, який доптаний в суді за клопотанням відповідача, вказують лише на наянвість конфлікту між останнім та підприємцем ОСОБА_1 з приводу неповернення йому автомобіля Опель Вектра, що знаходився на ремонті в автосервісі на вулиці Кошового. Ані позивач, ані відповідач не заперечили, що вказаний автомобіль був на ремонті, однак належних доказів того, що вказаним транспонртним засобом, вланиском якого не є відповідач, було забезпечено боргові зобовязання ОСОБА_3, суду відповідачем не надано. Свідку ОСОБА_8 нічого невідомо про позику грошей і виникнення грошових зобовязань відповідача перед позивачем. Він показав, що у нього виник конфлікт з позивачем з приводу неповернення транспортного засобу , який знаходився на ремонті, але чи вказана конфліктна ситуація має яке небудь відношення до позики, в тому числі написання ОСОБА_3 10.08.2016 письмової боргової розписки, йому не відомо.

Відповідно до дослідженого судом висновку про результати розгляду матеріалів по факту повідомлення від гр. ОСОБА_8 від 10.08.2016 року (а.с.42) дійсно в чергову частину Нововолинського відділення поліції 10.08.2016 року надійшло телефонне повідомлення від гр. ОСОБА_8 про те, що з власником автосервісу «Автоплюс» виник конфлікт, власник не повертає йому автомобіль «Опель Вектра», який знаходився на ремонті. В ході перевірки було встановлено, що до приїзду працівників поліції конфлікт було вичерпано, ОСОБА_8 від написання заяви відмовився. Даний факт також підтверджується рапортом чергового Нововолинського ВП, заявою та поясненнями ОСОБА_8 (а.с.42-45).

Судом не встановлено факту, що автомобіль «Опель Вектра», належний ОСОБА_8 виступав забезпеченням позову і якимось чином повязаний з договором позики, що укладений між позивачем і відповідачем.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Про існування між сторнрами договірних відносих стосовно позики коштів і фактичної передачі грошей, підтвердили свідки ОСОБА_5 ОСОБА_7, які були присутні під час передачі коштів і засвідчили цей факт, поставивши свій підпис на особисто написаній відповідачем борговій розписці. Вони в судовому засіданні зазначили, що відповідач написав розписку добровільно, без примусу, ніхто йому не погрожував, з приводу конфлікту між ОСОБА_1 і ОСОБА_8, відомостями не володіють.

Відповідач в суді заперечив правдивість показань свідка ОСОБА_5 , мотивуючи тим що вказаний свідок є матірю позивача. Заперечення відповідача в цій чвастині не спростовують показань свідка ОСОБА_5, які суд приймає до уваги, приймаючи рішення у даній справі.

За своєю суттю, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто,оригінал розписки ОСОБА_3 від 09.08.2016, виготовленої власноручно відповідачем, підтверджує, як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов'язання повернути ці кошти ОСОБА_1 до 01.12.2016.

Оскільки у визначений у розписці строк кошти ОСОБА_3 повернуті не були, тому позов є підставним та таким що підлягає до задоволення.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд задовольняє позов про стягнення боргу в сумі, що становить 11250 грн.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору 640 грн. (а.с.1), та 1900 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України , суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 11250 (одинадцять тисяч двісті пятдесят) грн. 00 коп., сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., 1900 (одну тисячу девятсот) грн. понесених витрат на правничу допомогу, всього 13790 (тринадцять тисяч сімсот девяносто) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р.Ференс-Піжук