Справа № 755/9399/18
У Х В А Л А

"18" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Тіскіні А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 25 472,83 грн. завданих збитків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків залишено без задоволення.

17 вересня 2018 року до суду надійшла повторно заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо означеної квартири до набрання рішенням законної сили.

Мотивуючи тим, що відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач доручила ОСОБА_4 розпоряджатися своєю часткою квартири. 21 липня 2018 року ОСОБА_4 без відома та погодження з позивачем вселила ОСОБА_5 у спільну квартиру та уклала договір оренди, де зазначила, що орендна сплата за користування вказаним житлом є тільки сплатою за комунальні послуги.

На адресу позивача надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву в якому відповідач фактично визнала нанесені матеріальні збитки позивачу. Однак жодних дій щодо розподілення особових рахунків та сплати комунальних послуг відповідачем не здійснено. Крім того, у відзиві ОСОБА_3 підтвердила, що постійно з 2012 року проживає за межами України, а саме в Республіці Білорусь. Із зазначеного виходить, що відповідач не має бажання відшкодовувати вже завдані позивачу збитки та взяти на себе обов'язки, які полягають в утриманні належній їй частці квартири.

Представник позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, що змушує її звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є стягнення завданих збитків у сумі 25 472,83 грн.

Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності від 20 червня 1994 року, виданого 12 липня 2018 року Дніпровською РДА, відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно із п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Представник позивача просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, 1/2 частини якої належить на праві власності відповідачу.

Як убачається із договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач І.С., за звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 складає 270 000,00 грн.

А відтак, суд вважає, що даний вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення коштів у розмірі 25 472,83 грн.

Крім того, позивачем у заяві про забезпечення позову не надано доказів того, що існує реальна загроза відчуження майна відповідача, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення.

Таким чином, суд, перевіривши доводи якими позивач обгрунтовує заяву про забезпечення позову, співмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний представником позивача спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я : О.О. Астахова