Справа № 2-о/756/424/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Оболонський районний відділ у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування позову зазначено, що вона ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_1) ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у м. Стаханові Луганської обл.

Зі слів заявника, вона звернулась до заінтересованої особи щодо державної реєстрації смерті своєї матері, але їй було відмовлено. Тому заявник просить суд встановити факт смерті батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, гр. України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р. у м. Стаханові Луганської обл.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

При цьому ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Як роз'яснено у п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності до ст. 217 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 народилась у сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4

19.09.2018 р. заявник ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Стаханов Луганської обл. до м. Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. у м. Стаханов Луганської обл., яка є тимчасово окупованою РФ територією України помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, і причиною смерті є хронічна недостатність, дифузний кардіосклероз.

Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 (Інструкція).

Як з'ясовано судом, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону).

У відповідності до вимог п. 3 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 р. № 52/5, у зв'язку із неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованій території проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

У даному випадку суд вважає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (за формою № 106/0), а за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження та смерті підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд з'ясувавши усі обставини справи, вважає за неможливе встановити факт смерті ОСОБА_2 у м. Стаханов, так як ОСОБА_1 до суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту спорідненості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому відмовляє у задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 315, 319, 354-355, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя К.А. Васалатій