Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 759/16955/16-ц

провадження № 61-43454ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого 2017 року та 23 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1, у якій він просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого

2017 року в частині стягнення із заявника судового збору на користь держави та скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Враховуючи, що ухвала Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого 2017 року вже була предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1, за результатами якого Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 27 вересня 2017 року постановив ухвалу, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилив і ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого 2017 рокув частині стягнення із ОСОБА_1 на користь держави 320 грн судового збору залишив без змін, подана ним касаційна скарга в частині оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва

від 7 лютого 2017 року щодо стягнення із заявника судового збору в силу норм процесуального права не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду і суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1в частині оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого 2017 року з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до змісту пунктів 2, 3, 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі, зокрема, повинно бути зазначено: місце проживання чи перебування особи, яка подає касаційну скаргу, реєстраційний номер її облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; місцезнаходження (для юридичних осіб) інших учасників справи; дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Із касаційної скарги неможливо встановити останні цифри зазначених

ОСОБА_1 реєстраційного номера його облікової картки платника податків і номера телефону заявника, а також номер квартири, у якій він проживає, та номер будинку місцезнаходження відповідача у справі.

ОСОБА_1 не зазначає у касаційній скарзі адресу своєї електронної пошти, про її відсутність не вказує, а також не зазначає дату отримання копії оскаржуваної ухвали Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року.

Статтею 409 ЦПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції, а статтею 400 ЦПК України - межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Особа, яка подає касаційну скаргу, має навести доводи щодо незаконності оскаржуваних судових рішень та викласти вимоги касаційної скарги щодо результатів її розгляду у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду

міста Києва від 23 серпня 2018 року, проте, у порушення наведених норм, не зазначає процесуальних наслідків скасування вказаної ухвали.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

У частині першій статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У касаційній скарзі некоректно викладено обставини, якими заявник обґрунтовує незаконність судових рішень, та вживаються образливі вислови

і некоректні висловлювання, що є недопустимим.

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно подати касаційну скаргу у новій редакції, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, надавши її копію та додані до неї матеріали для відповідача у справі, як це передбачено пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої

статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарженняухвали Апеляційного суду міста Києва від 7 лютого 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко