Справа № 453/346/18
№ провадження 2/453/300/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 27.03.2018 року звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_5 сільської ради Сколівського району Львівської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 75,2 кв. м., житловою площею 32,2 кв. м., з господарськими спорудами трьома сараями (позначені у технічному паспорті літерами Б, В та Ж), погребом (позначений у технічному паспорті літерою Г), убиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), навісом (позначений у технічному паспорті літерою Е) та колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к1»), розташований у с. Опорець Сколівського району Львівської області по вул. Т. Шевченка, 219, у порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_6, який помер 21.06.2017 року у с. Опорець Сколівського району Львівської області.

Ухвалою судді від 28.03.2018 року вказаний позов залишено без руху та надано термін для усунення визначених у такій ухвалі недоліків.

Ухвалою судді від 05.04.2018 року, після усунення недоліків, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання.

Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 03.05.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні 19.06.2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що племінник позивача за життя володів вказаним вище домоволодінням, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований на законних підставах їх батьками ще у 1957 році і у такому стані, за винятком поточних ремонтних робіт, існує на даний час. Спадкодавець за життя у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав. Спадкодавець за життя заповіту не складав, у звязку з чим, спадкування повинно відбуватись за законом. Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є позивач як рідний дядько спадкодавця, а також інші дядьки та тітки спадкодавця ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, котрі у встановленому порядку відмовились від спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час позивач є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, котрі залишились після смерті племінника, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього позивач не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом.

Належним чином уповноважені представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті явку належно уповноваженого представника не забезпечив, однак така представник сільський голова ОСОБА_10 брала участь у підготовчому провадженні у даній справі, у ході котрого позов визнала повністю та підтвердила викладені у ньому обставини, у тому числі і щодо відмови у встановленому порядку від прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6 на користь позивача решту дядьків та тіток. У подальшому, перед початком судового розгляду справи по суті відповідач подав суду заяву від 19.06.2018 року (а. с. 70), у котрій розгляд справи просив проводити у відсутності представника, позов визнав повністю та підтвердив викладені у ньому обставини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2017 року у с. Опорець Сколівського району Львівської області у віці 42 роки помер ОСОБА_6І, що стверджується копією актового запису про смерть № 8 від 23.06.2017 року (а. с. 40). Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_6І щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_6 повинно відбуватись за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як встановлено судом і стверджується матеріалами справи (а. с. 15), спадкодавець ОСОБА_6 за життя не був одруженим, дітей не мав, що стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Сколівського району Львівської області від 20.09.2017 року за вих. № 497 (а. с. 15), а його батьки померли до часу його смерті, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446689, виданого повторно 04.07.2017 року Сколівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (а. с. 8) та копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 427982, виданого 21.06.2016 року ОСОБА_5 сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 9). Спадкодавець ОСОБА_6 не мав також рідних братів та сестер, а його бабці та діди як з боку батька, та к і з боку матері також померли задовго до часу його смерті, що, у силу їх можливого віку, не підлягає доказуванню.

Відтак, спадкоємців першої та другої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 немає.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У свою чергу, позивач є рідним дядьком спадкодавця ОСОБА_6, що стверджується зібраними матеріалами спадкової справи № 186/2017, заведеної після смерті останнього (а. с. 39-65). Іншими спадкоємцями за законом третьої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_6 є його рідні тітки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також рідний дядько ОСОБА_9.

Позивач у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини, прийняв таку шляхом подання заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору 28.07.2017 року (а. с. 39). Натомість, як встановлено судом, гр. ОСОБА_7, гр. ОСОБА_8 і гр. ОСОБА_9 у встановлені законом порядку та строки відмовилися від спадщини на користь позивача, що стверджується копіями поданих ними 28.07.2017 року заяв у нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини (а. с. 54, 55, 56).

Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обовязки, які належали спадкодавцю ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини.

Так, детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцю ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у с. Опорець Сколівського району Львівської області по вул. Т. Шевченка, 219, котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_6, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.

Так судом встановлено, що вказаний будинок збудований у 1957 році. Загальна площа такого будинку становить 75,2 кв. м., з яких 32,2 кв. м. - житлова, а решта допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1, з господарськими спорудами трьома сараями (позначені у технічному паспорті літерами Б, В та Ж), погребом (позначений у технічному паспорті літерою Г), убиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), навісом (позначений у технічному паспорті літерою Е) та колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к1»).

Згідно довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 1840 від 22.08.2017 року (а. с. 17), чинної станом на дату подання такої у нотаріальну контору, вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі ОСОБА_5 сільської ради Сколівського району Львівської області зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_6, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що, незважаючи на викладене вище, спадкодавець ОСОБА_6 своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

У матеріалах справи наявні належно засвідчені копії облікової карти обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а. с. 66-69), з котрої вбачається, що категорія двору «робітничий», а головою двору та забудовником земельної ділянки була матір спадкодавця ОСОБА_6. Сам-же спадкодавець ОСОБА_6 був членом такого двору, а у подальшому до нього перейшли усі права та обовязки на спірне нерухоме майно після смерті матері за складеним нею 14.08.2006 року заповітом (а. с. 46), котрий, у звязку із смертю спадкодавця ОСОБА_6, залишився нереалізованим.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів на підтвердження правомірності забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво, а також витягом з книги погосподарського обліку. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця ОСОБА_6 на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення.

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки ОСОБА_5 сільської ради Сколівського району Львівської областіпро належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцю (а. с. 16). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Як уже йшлося вище, позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця ОСОБА_6, оскільки інших спадкоємців після його смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає.

На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 75,2 кв. м., житловою площею 32,2 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з господарськими спорудами трьома сараями (позначені у технічному паспорті літерами Б, В та Ж), погребом (позначений у технічному паспорті літерою Г), убиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), навісом (позначений у технічному паспорті літерою Е) та колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к1»), розташований у с. Опорець Сколівського району Львівської області по вул. Т. Шевченка, 219, у порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_6, який помер 21.06.2017 року.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: 82655, Львівська область, Сколівський район, с. Опорець; ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1) право власності на житловий будинок загальною площею 75,2 кв. м., житловою площею 32,2 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з господарськими спорудами трьома сараями (позначені у технічному паспорті літерами Б, В та Ж), погребом (позначений у технічному паспорті літерою Г), убиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), навісом (позначений у технічному паспорті літерою Е) та колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к1»), розташований у с. Опорець Сколівського району Львівської області по вул. Т. Шевченка, 219, у порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_6, який помер 21.06.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 19 червня 2018 року.