Справа № 405/7608/17
Провадження №2/405/1605/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Кіселик Д.С.

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/7608/17 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) до ОСОБА_3 (зареєстр: АДРЕСА_2.), ОСОБА_4 (зареєстр.: АДРЕСА_4.) про усунення перешкод у праві користування власністю шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що за договором купівлі-продажу від 15 вересня 2012 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 як покупцем та відповідачем ОСОБА_4 як продавцем, позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1 при цьому, за усною домовленістю з продавцем останній мав право тимчасово проживати у квартирі і на першу вимогу звільнити її. Вказав, що 04 липня 2017 року позивачем подано позов до суду про виселення відповідачів з вказаної квартири, разом тим, з метою врегулювання спору в позасудовому порядку вказаний позов було залишено позивачем без розгляду. Зазначив, що на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_4 безпідставно не звільняє квартиру на вимоги позивача та користується вказаним нерухомим майном всупереч волі власника, при цьому, у вказаній квартирі разом з ним проживає його батько - відповідач ОСОБА_3 Представник позивача також зазначив, що, оскільки, позивачу ОСОБА_1 як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, то він має право вимагати усунення перешкод в його здійсненні.

З огляду на зазначене, посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив усунутипозивачу перешкоди у користуванні належним йому (позивачу) нерухомим майном шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 16.11.2016 року) підтримав позицію позивача щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, зокрема, шляхом направлення судом повісток в судове засідання, призначене на 29.05.2018 року за зареєстрованою вустановленому законом порядку адресою місця проживання відповідачів: с.Степове Кіровоградський район Кіровоградська область, які повернулися до суду,а також за адресою фактичного місця проживання : АДРЕСА_1, які повернулися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

При цьому, в попереднє судове засідання, призначене на 23.04.2018 року, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були належним чином повідомлені за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1, та судові повістки отримані відповідачами 30.03.2018 року та 31.03.2018 року відповідно, поряд з цим, відповідачем ОСОБА_3 подано клопотання, зареєстровано судом 19 квітня 2018 року за вх.№9956 про відкладення судового розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримання відповідачем правової допомоги, на підставі чого судове засідання було відкладено на 29 травня 2018 року, в яке відповідачі не з'явилися, від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання , зареєстровано судом 24 травня 2018 року за вх№13183, про відкладення судового засідання, призначеного на 29 травня 2018 року у зв'язку з виїздом за сімейними обставинами за межі м.Кропивницького, при цьому, судом відзначається про відсутність будь-якого документального підтвердження про перебування відповідача за межами м.Кропивницький.

Крім того, судом також відзначається, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що передбачено також ст. 43 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

На підставі викладеного, враховуючи неявку відповідачів, неотримання останніми за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання судових повісток та неповідомлення ними про зміну свого фактичного місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи,така поведінка відповідачів визначається судом як зловживання останніми наданими їм процесуальними правами, на підставі чого суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за відсутності відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, який підтримав пред'явлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги аналогічно викладеним у позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за договором купівлі-продажу від 15 вересня 2012 року, укладеним між ОСОБА_4, як Продавцем, та ОСОБА_1, як Покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І., зареєстровано в реєстрі за №846, покупець ОСОБА_1 придбав у власність квартиру за АДРЕСА_1 оплативши її вартість за ціною та у порядку, передбаченому Договором. (п.1.1 Договору).

Крім того, позивач здійснив державну реєстрацію зазначеного договору, про що свідчить витяг з Державного реєстру правочинів від 15.09.2012 року, запис №5203183, найменування правочину: договір купівлі-продажу, предмет правочину: квартира, адреса: АДРЕСА_1, відчужував ОСОБА_4, набувач ОСОБА_1, а також вчинив дії по державній реєстрації речового права на зазначений об'єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» про державну реєстрацію прав від 08 жовтня 2012 року , номер запису 3449 в книзі 13, форма власності приватна, власник ОСОБА_1

Факт належності позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.04.2016 року номер інформаційної довідки 57434080.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів як на підстави позовних вимог позивач зазначив, що він є одноосібним власником нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 15.09.2012 року, та за усною домовленістю з попереднім власником - продавцем ОСОБА_4 останній мав право тимчасово проживати в квартирі та на першу вимогу звільнити її, разом з тим, відповідач ОСОБА_4 на його (позивача) вимоги не звільняє зазначену квартиру, та більш того, разом з ним у вказаній квартирі проживає його (відповідача ОСОБА_4.) батько ОСОБА_3, тимсамим порушуються його позивача права власника майна.

При цьому, судом відзначається, що в ході розгляду справи відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження права проживання у спірній квартирі та судом не встановлено наявності таких відносин між позивачем та відповідачами, які б ґрунтувалися на законі чи договорі та встановлювали право користування відповідачами належним позивачу нерухомим майном з часу державної реєстрації такого права в установленому законом порядку.

Судом також встановлено, що 03 липня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звертався з заявою до Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, в якій просив вжити заходів щодо порушення майнових прав ОСОБА_1, якому чиняться перешкоди у користуванні належним йому майном, у зв'язку з проживанням та користуванням квартирою, яка належить позивачу, ОСОБА_4, який безпідставно не звільняє квартиру на вимоги власника майна ОСОБА_1 та в разі наявності в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення притягнути останнього до відповідальності.

Відповідно до інформації Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області на адресу ОСОБА_1 повідомлення по факту заяви, зареєстровано до єдиного обліку Кіровоградського ВП ГУППУ у Кіровоградській області за №34727 від 07.07.2017 року та розглянуто співробітниками поліції Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, а також роз'яснено заявнику право звернення зі скаргою на підставі ст.16 Закону України «Про звернення громадян» на дії чи рішення працівників ГУНП, а також роз'яснено заявнику право на ознайомлення з матеріалами перевірки шляхом звернення з відповідною заявою до Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області.

Щодо надання оцінки обґрунтованості заявлених позовних вимог та обраного позивачем способу захисту цивільного права шляхом усунення перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном (квартирою) та засобу реалізації такого захисту шляхом виселення відповідачів, судом відзначається наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом на захист свого права власності на житлове приміщення - квартиру, яка належить позивачу на праві приватної власності, предметом якого (позову) є вимога володіючого майном власника (позивача) про усунення порушень його (позивача) права власності до відповідачів, які перешкоджають позивачу належним чином володіти та користуватися зазначеним майном, в зв'язку з чим позивач вимагає усунення перешкод у реалізації ним права приватної власності шляхом виселення з належної позивачу квартири відповідачів, які проживають в ній (квартирі).

Основні засади права власності, встановлені Конституцією України, в статті 41 якої визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Одним із способів захисту цивільних прав є припинення дії, яка порушує право, пов'язаний зі вчиненням іншою особою дій, спрямованих на порушення права, належного особі (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Так, зокрема, такий позов може бути подано у випадку, коли іншою особою чиняться перешкоди у здійснення власником повноважень користування та розпорядження належним йому майном (негаторний позов - ст. 391 ЦК).

При цьому, передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем (ами), який(і) користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що обраний позивачем, як власником житлової квартири, спосіб захисту цивільного права - права приватної власності на нерухоме майно, шляхом усунення перешкод у володінні та користуванні вищевказаним майном є належним способом захисту порушеного права позивача, при цьому, засіб реалізації такого способу захисту шляхом виселення відповідачів є обґрунтованим заходом, який здатен забезпечити реальний захист порушеного права позивача.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, враховуючи, що відповідачами не надано доказів наявності підстав, які б ґрунтувались на положеннях закону чи договору, для продовження права користування відповідачами вищевказаною квартирою після набуття позивачем права власності на неї та державної реєстрації такого права в установленому законом порядку, та беручи до уваги відсутність згоди позивача, як власника квартири, на проживання в ній відповідачів, суд вважає вимогу позивача про усунення перешкоди у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві приватної власності, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вказаної квартири - обґрунтованою та такою, що в повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав особи, тому така вимога підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, на користь позивача слід стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. (квитанція №18498234 від 12 грудня 2017 року) по 320 грн. 00 коп. з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) до ОСОБА_3 (зареєстр: АДРЕСА_2.), ОСОБА_4 (зареєстр.: АДРЕСА_4.) про усунення перешкод у праві користуванні власністю шляхом виселення, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 320 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є апеляційний суд Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова