АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Харків

Справа № 619/1375/17

Провадження № 22-ц/790/1708/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 619/1375/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради Харківської області про поновлення порушеного права, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, ухвалене суддею - Жорняк О.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради Харківської області про поновлення порушеного права.

В обґрунтування позову зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою 16 грудня 1986 року на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Пушкіна, б.22, в м. Дергачі Харківської області. Згідно довідки БТІ від 22 грудня 1983 року розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, складає 731кв.м, яка була виділена під забудову цього будинку. З моменту переходу прав власності на житловий будинок питання, повязані з площею її земельної ділянки, не виникали, так як її право землекористування не порушувалось. Оскільки власники житлового будинку №20 по вул. Пушкіна в м. Дергачі змінювались, то в процесі переходу прав власності на зазначений будинок можливо і зменшувалась площа її земельної ділянки шляхом незаконного самочинного її захоплення з боку власників будинку №20. Вона зверталася в ОСОБА_3 міську раду як до власника землі зі скаргами та заявами про те, що площа її земельної ділянки не відповідає встановленій площі. Актом обстеження земельних ділянок №20 та №22 по вул. Пушкіна в м. Дергачі виявлені порушення межі землекористування. Виходячи з цих розмірів площа її земельної ділянки складає зараз 713кв.м, а не 724кв.м, тобто на 11кв.м менше. Порушення меж землекористування виникло з вини власника домоволодіння №20 ОСОБА_2 ОСОБА_3 міська рада, як власник землі, відмовилась відновлювати межі земельних ділянок.

Просить суд: 1.поновити її порушене право землекористування земельною ділянкою №22 по вулиці Пушкіна в м. Дергачі Харківської області; 2. відновити площу 731кв.м та межі її земельної ділянки відповідно до рішення №10 виконкому ОСОБА_3 селищної ради депутатів трудящих від 29 липня 1957 року наступним чином: ширину її земельної ділянки встановити по вул. Пушкіна 17м, зі сторони городу 17м, довжину земельної ділянки зі сторони будинку №24 43м, і зі сторони будинку №20 43м.; 3.вказані межі її земельної ділянки відновити за рахунок частини суміжної земельної ділянки, користувачем якої є ОСОБА_2, шляхом переносу межі землекористування по ширині в глибину земельної ділянки №20.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що для визначення меж землекористування земельними ділянками №№20, 22 необхідний висновок спеціаліста. Судом розяснювалось сторонам про необхідність призначення та проведення у справі відповідної судової будівельно-технічної експертизи, проте сторони відмовилися від її проведення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не розяснив наслідки не вчинення позивачем процесуальних дій, зокрема не подання клопотання про призначення та проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою 16 грудня 1986 року на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Пушкіна, б.22 м. Дергачі; розмір земельної ділянки 724кв.м (а.с.7).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 ДНК на праві приватної власності належить жилий будинок з надвірними будівлями, по вул. Пушкіна, б.20 в м. Дергачі; розмір земельної ділянки 724кв.м (а.с.35).

Як зазначає в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1, особисто ОСОБА_2 огорожу між їх земельною ділянкою не переміщувала. Однак, при виділенні земельної ділянки у 1957 році її матері ОСОБА_5, як і всім іншим сусідам, виділялись земельні ділянки, які йшли навкіс. Всі мешканці почали вирівнювати земельні ділянки, хоча рішення міської ради з цього приводу не приймалося. Тобто, всі сусідні ділянки в кінці городу вирівняли, а власник будинку №20 ні. Тому ОСОБА_2 як нинішній власник повинна добавити до її городу вкінці 1,5м.

Щодо виявлення порушення меж земельних ділянок №№20, 22, то позивачка зверталась із відповідною заявою до ОСОБА_3 міської ради, якою було проведено виїзд на місцевість та складено акт.

Як вбачається з акту обстеження земельних ділянок №№ 20, 22 від 20 серпня 2014 року ширина земельних ділянок при проведенні контрольних замірів зі сторони вул. Пушкіна №20 має менші розміри, ніж в поквартальному плані забудови, а по вул. Пушкіна №22 розміри збігаються, зі сторони смуги відчуження земельних ділянок по вул. Пушкіна №20 ширина ділянки на 50см більша, а по вул. Пушкіна №22 на 40см менша. Земельні ділянки згідно поквартального плану, який останній раз коригувався в 1957 році, технічних паспортів та фактичних проведених комісією промірів по межі земельних ділянок мають інші розміри, як в сторону збільшення, так і зменшення ширини земельних ділянок.

Оскільки розміри земельних ділянок не відповідають наявній документації, що унеможливлює розрахунок фактичної площі земельних ділянок, комісією було запропоновано власникам домоволодінь №№20, 22 звернутись до ОСОБА_3 міської ради із заявами для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості та замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію на виконання робіт та сертифікованих інженерів-землевпорядників), розробку вищезгаданої технічної документації.

Як свідчать матеріали справи сторони із заявами щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості до ОСОБА_3 міської ради не звертались.

Для зясування питання щодо визначення меж землекористування земельними ділянками в суді першої сторонам роз'яснювалось право про призначення та проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, проте сторони від її проведення відмовились.

В суді апеляційної інстанції сторонам, у т.ч. ОСОБА_1 також розяснювалось право на проведення у справі відповідної експертизи, проте вона від її проведення відмовилась, посилаючись на відсутність необхідності в цьому.

У справі оголошувалася перерва для надання повторного акту проведення замірів міською радою, проте його надано не було.

При цьому ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначала, що після складення акту обстеження, складеного 20 серпня 2014 року, на теперішній час нічого не змінилося.

Оскільки для зясування питання щодо визначення меж землекористування земельними ділянками потрібен висновок спеціаліста, а від проведення експертизи ОСОБА_1 відмовилась, нової розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості не надано, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Як зазначено в наданих ОСОБА_1 документах розмір земельної ділянки та її конфігурація різні.

Так згідно рішення виконкому №10 від 29 липня 1957 року під житловий будинок №22 (власник ОСОБА_5М.) виділено земельну ділянку площею 722кв.м; за житловим будинком №20 закріплено земельну ділянку площею 724кв.м (а.с.8).

Згідно генерального плану будівель від 27 липня 1957 року площа земельної ділянки №22 722кв.м (а.с.9), хоча зазначено, що виділено земельну ділянку площею 700кв.м (а.с.9).

У звідному акту вартості будівель від 16 вересня 1986 року площа земельної ділянки №22 становить 700кв.м (а.с.11).

При цьому самі сторони не заперечують, що між будинками огорожа відсутня; по городу давно встановлена сітка-рабиця.

Отже, надані документи містять різні дані щодо обох земельних ділянок, а тому визначити чи порушено право володіння ОСОБА_1 земельною ділянкою, ким порушено, чим це підтверджується, які дії необхідно вчинити для відновлення цього права, неможливо.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 червня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_6