Дата документу 04.06.2018
Справа № 334/7222/17
Провадження № 2/334/1402/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в позовній заяві, що 21.10.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 30.09.2017 року має заборгованість у розмірі 80878,38 грн., яка складається з наступного: 2878,67 грн. - заборгованість за кредитом; 69023,83 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4648,34 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина); 3827,54 гривень - штраф (процентна складова).

У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в сумі 80878,38 грн. та витрати банку по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. за рішенням суду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання 04.06.2018 не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі, надали суду письмовий відзив на позов, в якому зазначили, що Умови та правила надання банківських послуг не місять підпису сторін, не можуть вважатись частиною кредитного договору та не можуть застосовуватись до відносин сторін. Вважає недопустимим одночасне стягнення двох видів штрафу та пені, а також 5 % штрафу від ціни позову, що фактично є нарахуванням штрафних санкцій на штрафні санкції та суперечить вимогам Конституції України. При цьому суми штрафних санкцій, значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, та можуть бути зменшені судом за наявності підстав, які мають істотне значення. Також, відповідач зазначає, що встановлюючи в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги надаються відповідачу, тому стягнення комісії за обслуговування кредиту вважає незаконним.

Крім того, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно розрахунку банкувідповідач з 16.01.2014 року не сплачує заборгованість за кредитом, тому саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом до суду 06.11.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Отже, банком пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом, тому відповідач наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Представник банку надав суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що до позову банком була надана копія анкети-заяви відповідача від 21.10.2009 року, в якій вказані персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, яка була заповнена особисто відповідачем, в ній ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом її засвідчив.Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" також власноруч підписана відповідачем. Вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згоден з Умовами та Тарифами, Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами, оскільки при підписанні Анкети-заяви, відповідач приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Згідно виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, що підтверджує факт отримання кредитної карти "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З моменту оформлення кредитного договору позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт користування кредитними грошовими засобами та погашеннями, які він здійснював, згідно Виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій.У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій. Можливість одночасного застосування штрафу та пені закріплюється також у ст. 14 Закон України «Про державний матеріальний резерв» від 24.01.1997 № 51/97-ВР в ред. від 30.07.2010 року. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. При укладанні Договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 ЦК України, тому, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні Договору. Укладаючи Договір Позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватися, зокрема зважувати відповідальність, яка настає, згідно з умовами Договору, при його невиконанні чи неналежному виконанні.

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 02.2017 року, довідка про видачу кредитних карт додана до відповіді на відзив. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 31.10.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 21.10.2009 року ОСОБА_1 звертався до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» для отримання кредиту та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримав кредитну картку НОМЕР_1. (а.с. 8)

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1, останній погодився, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банка, особисто підписав Довідку про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8-9).

Відповідно до п. 3.1. Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту Карти, їх вид і строк дії встановлений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки указана в розділі «Відмітки банку» Заяви.

Відповідно до п. 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від клієнта необхідних документів , а також Заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредита на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт даєправо Банку в любий момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою та безумовною згодою утримувача відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 6.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафа), оплати винагороди банку.

Згідно п. 8.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. 5.6. Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку , в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Згідно п. 5.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів , які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору. Якщо банк не отримає протягом 7 днів повідомлення клієнта його не згоди зі змінами, то рахується, що клієнт прийняв зміни.

Відповідно до п.5.5. Правил користування кредитною карткою, за користування Кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році.

Пунктом 5.8. Правил користування кредитною картою передбачено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ст. ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідач ОСОБА_1 посилається, що з 16.01.2014 року не сплачує заборгованість за кредитом, що підтверджується і наданим банком розрахунком, тому саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності, оскільки дія картки закінчилися.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості - 31.10.2017 року, а відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк», що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 21.10.2009 року отримав картки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 та остання з них мала термін дії до 02.2017 року не підтверджено належними доказами. В наданій виписці по рахунку, зазначено тільки одну картку НОМЕР_2, будь які дані щодо перевидання інших зазначених карток відсутні, та сама виписка руху коштів на рахунку відповідача розпочинається тільки з 02.04.2010 року.

Відповідно д ост.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст.257 ЦК України до вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом застосовується загальний строк позовної давності - три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Згідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Правова позиція та аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс 14, яка є обов'язковою для судів.

Відповідно до ст. ст. 12-13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, оскільки останній платіж щодо погашення кредиту ОСОБА_1 сплатив 03.11.2011 року, що підтверджується випискою руху коштів на рахунку відповідача, в той же час платіж від 16.01.2014 р. у розмірі 0,05 грн., який зазначено у розрахунку заборгованості, у виписці руху коштів на рахунку відповідача відсутній, тобто 16.01.2014 року по даному рахунку відповідач ОСОБА_1 не погашав кредит на 0,05 грн. та сама виписка руху коштів на рахунку відповідача розпочинається з 02.04.2010 року. Крім того, посилання позивача, що дія останньої картки до 02.2017 року не знайшли свого підтвердження. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 256-259, 261, 509, 526, 527, 530, 549-551, 610-612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.