Справа № 171/1925/18
У Х В А Л А

21 вересня 2018 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кодрян Л.І., розглянувши клопотання Департаменту сільського господарства Брянської області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Департаменту сільського господарства Брянської області Російської Федерації звернулася до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Унецького районного суду Брянської області від 01 грудня 2017 року, згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 продати на торгах (конкурсах, аукціонах) належну йому 1/287 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована у Брянській області Російської Федерації. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішення суду набрало законної сили 09 січня 2018 року та клопотання подається представником у відповідності до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, суд прийшов до наступного висновку.

Нормою ч.1 ст.462 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч.1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

В ч.1 ст.465 ЦПК України зазначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ст.ст.81,82 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз'яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Згідно ч.2 ст.466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Визнання рішень судів Російської Федерації на території України проводиться на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 22.01.1993 року, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 року (далі - Конвенція).

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 53 Конвенції зазначено, що клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Згідно ст.ст. 10,11 Конвенції запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню.

Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Відповідно до ч.4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених главою 1 розділу 9 ЦПК України, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Представником заявника до клопотання не додано документ, з якого випливає, що ОСОБА_1, як сторону проти якої було винесено рішення, що не прийняла участі в процесі, було в належному порядку і вчасно викликано до суду у відповідності до норм ст.ст.10,11 Конвенції, які встановлюють порядок вручення документів. Натомість до клопотання додано довідку судді Ізотової Л.І. про те, що ОСОБА_1 своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, однак вказаний документ з урахуванням вказаних норм права не може бути взято судом до уваги.

Клопотання Департаменту сільського господарства Брянської області Російської Федерації необхідно залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 22.01.1993 року, ст.ст.258,260,353,462-466 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Департаменту сільського господарства Брянської області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишити без розгляду та повернути клопотання разом з документами, що додані до нього особі, яка його подала.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 21 вересня 2018 року.

Суддя Л.І.Кодрян