Справа № 570/4693/14-ц
Номер провадження 2/570/455/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.10.2006 року у розмірі 23830 грн. 85 коп., свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.07.2014 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість.

У судовому засіданні представник позивача просив про стягнення з урахуванням строку давності відсотки та комісію за останні 3 роки, які передували зверненню кредитора до суду.

Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, у звязку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 27.10.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 23830 грн. 85 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до заяви відповідача (а.с. 11), яка є складовою частиною кредитного договору, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, який є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, даний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна і з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії кредитної картки, яка була видана відповідачу відповідно до укладеного договору № б/н від 27.10.2006 року, остання отримувала іншу кредитну картку із новим строком дії і вона здійснювала будь-які операції по картковому рахунку після жовтня 2009 року.

Строк дії виданої відповідачу кредитної картки закінчився у жовтні 2009 року (а.с.58).

Згідно з пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг при укладенні договору сторонами було визначено строк дії договору 12 місяців, а тому позивач не міг видати кредитну картку на строк більш ніж на строк дії договору, так як кожна сторона мала право відмовитись від пролонгації договору (а.с.16).

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду із своїм позовом до ОСОБА_3 22 вересня 2014 року.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Як убачається із змісту п. 5.7 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. При перевикористанні платіжного ліміту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по кредитній картці та/або визнати цю картку недійсною до моменту усунення порушень (п.5.9).

На думку суду, умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати місце лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, а також продовження строку дії кредитного ліміту, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов'язки за цим кредитним договором.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Як зазначається в узагальненні, затвердженому суддями Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин", проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобовязань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ „ПриватБанк" пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом до ОСОБА_3 і цей строк поновленню не підлягає, так як цей строк позивачем пропущено із причин, які не є поважними, а тому в задоволенні позову останньому має бути відмовлено саме із цих підстав.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.10.2006 р. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.06.2018 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.