АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/7284/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня2018 року місто Київ

справа № 761/9973/18

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від23 травня 2018 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Мальцева Д.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 326500,49 грн., з яких: 306500,49 грн. - пеня за прострочення зобов'язання, 20000 грн. - моральна шкода.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у термін не пізніше десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог посилався на те, що оскаржувана ухвала є такою, що ухвалена з формальних підстав, суперечить правовим засадам, а саме доступу до правосуддя.

Вказував, що суд при постановленні ухвали не врахував, що сума, яку він просив стягнути з відповідача і є ціною позову в розумінні ч.1 ст.176 ЦПК України та її розрахунок було наведено у позовній заяві.

Зазначав, що суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваній ухвалі, що позивач звернувся до суду в особі свого представника, що в свою чергу свідчить про те, що позовна заява належним чином не досліджувалася.

Також вказував, що п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України не містить вимоги подавати позовну заяву в новій редакції.

Посилався на те, що згідно з ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» він як споживач звільнений від сплати судового збору за подання позову.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи на апеляційну скаргу позивача до Апеляційного суду міста Києва не надходило.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя виходив з того, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме у позовній заяві не вказано: ціну позову, попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, а також позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також в ухвалі було зазначено, що у разі виправлення недоліків, нову позовну заяву необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Таким чином, ухвалою від 22 березня 2018 року суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Копія вказаної ухвали була направлена ОСОБА_1 та отримана ним 07 травня 2018року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв'язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що ОСОБА_1 вимоги ухвали від 22 березня 2018 року виконано не було, оскільки позивачем у порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України не подано позовну заяву у новій редакції із зазначенням ціни позову відповідно до кількості учасників процесу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про поверненняпозовної заяви позивачу, оскільки вимоги, викладені в ухвалі від 22 березня 2018 рокупозивачем у повному обсязі виконані не були, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 10 травня 2018 року позивачем на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018року надіслано до суду заяву, в якій останній підтвердив про не подання ним іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та висловив свої міркування щодо необхідності зазначення ціни позову.

При цьому, ОСОБА_1 повинен був також подати до суду і позовну заяву в новій редакції, яка повинна була відповідати вимогам ст.175 ЦПК України із зазначенням ціни позову, з її копіями відповідно до кількості учасників процесу.

Доводи апеляційної скарги про те, що п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України не містить вимоги подавати позовну заяву в новій редакції, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі від 22 березня 2018 року про залишення позовної заяви без руху судом було чітко зазначено недоліки та спосіб їх усунення.

Крім того, відповідно до вимог ЦПК України, у випадку усунення недоліків, суд направляє відповідачу копію позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам ст.175 ЦПК України та копії всіх документів, що додаються до неї.

Отже, з урахуванням того, що позивач вимоги суду вказані в ухвалі від 22 березня 2018 року в повному обсязі не виконав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач в особі свого представника звернувся з позовом до суду є фактично опискою та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: