Справа № 595/473/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовних вимог позивачка звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 2590947 грн.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 04 липня 2005 року видала на ім'я ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність з правом набувати на її ім'я будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Після чого відкрила рахунок в установі Укрсиббанку у місті Ужгород та періодичними платежами перерахувала на рахунок грошові кошти у загальній сумі 114 255 доларів США. ОСОБА_2 повинен був використати вказані кошти на придбання нерухомості на користь ОСОБА_1 В подальшому, діючи на підставі довіреності, відповідач ОСОБА_2 придбав у її власність: нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 0,4500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки, остання була придбана за 33067 грн. 80 коп., що при встановленому у цей день курсі НБУ склало 6548,08 дол. США. Як вбачається з договору купівлі-продажу будівлі, вона була придбана за 59 677 гривень, що при встановленому у цей день курсі НБУ склало 11 817,23 дол. США.

Таким чином, представником ОСОБА_2 використано коштів позивачки на придбання майна для неї у власність на загальну суму 18 365,31 доларів США. Разом з тим, як вбачається з отриманого листа УКРСИББАНКУ у 2016 році, рахунок позивачки був закритий банком у зв'язку із відсутністю банківських операцій, а усі кошти були зняті ОСОБА_2 у період з 01.07.2005 року по 23.08.2006 рік. Станом на день звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 різницю між отриманими та витраченими коштами на придбання нерухомості, а саме 95 890 доларів США.

Представник позивачки в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Згідно поданного заперечення вбачається, що позов він не визнає, оскільки різниця коштів, яку просить стягнути позивачка, була витрачена ним, за вказівкою позивачки, на ремонт та утримання придбаних об'єктів.

Згідно п.3 ч.1 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 01.07.2005 року, уклала договір № 123909 з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі Закарпатського управління Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» про відкриття поточного рахунку та розрахунково-касове обслуговування в іноземній валюті.

Згідно довіреності від 04.07.2005 року, яка видана на п'ять років, ОСОБА_1 уповноважила відповідача ОСОБА_2, в тому числі і розпоряджатися відкритими на її ім'я рахунком у АКІБ «УкрСиббанк», користуватись та розпоряджатись коштами та цінними паперами.

На підставі вказаної довіреності відповідач ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу ВСІ № 709155, придбав у власність позивачки нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, вартістю 59672 грн., та земельну ділянку, згідно договору купівлі-продажу ВСМ № 149543, площею 0,4500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, вартістю 33067,80 грн.

Згідно довідки по рахунку НОМЕР_1 за період з 01.07.2005 по 23.08.2006 роки вбачається, що позивачкою було зараховано на рахунок грошові кошти на загальну суму 114255 доларів США, які були зняті відповідачем ОСОБА_2 на підставі виданої позивачем довіреності.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (ст. 1003 ЦК України).

Згідно з правилами ст.1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

За змістом зазначеної норми саме на повіреного покладено обов'язок передати довірителеві все одержане за виконаним дорученням.

Як вбачається із договорів купівлі-продажу майна, відповідач придбав майно для позивачки на загальну суму, по встановленому на той час курсу НБУ, 18365,31 доларів США.

Твердження відповідача в запереченні на позовну заяву, що інші кошти ним були витрачені на проведення ремонтних робіт придбаного ним майна, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Повірений зобов'язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи.

Проте, суду на підтвердження позиції відповідача не було надано доказів, що здійснення ним витрат мало місце, саме на утримання та ремонт придбаних об'єктів нерухомості.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та відповідають вимогам закону.

Разом з тим відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності, оскільки позивачка знала і могла знати про порушення свого права в розумінні ч.1 ст.261 ЦПК України, а саме що її кошти станом на 18.06.2006 року були зняті відповідачем.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що грошові кошти відповідачем з рахунку позивачки були зняті протягом 2005-2006 років, позивачка, як власник рахунку в АКІБ «УкрСиббанк» мала право ознайомлюватись з рухом коштів по її рахунку, а саме скільки грошових коштів використає ОСОБА_2 Отже, вона не була позбавлена можливості дізнатися про порушення свого права, з моменту коли відповідач зняв кошти з рахунку, а саме з 18.06.2006 року, таким чином саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку позовної давності.

Позивачка не просить поновити строк для звернення до суду.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги, що відповідач в поданій до суду заяві просить суд застосувати строк позовної давності, в позові слід відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265 ЦПК України, ст. ст. 256,257,267,1000, 1003,1006 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 25.05.2017 року - скасувати.

Копію рішення суду надіслати сторонам по справі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора