У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Бедьо В.І.

з участю секретаря Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-колект», громадянина Великої Британії ОСОБА_9, приватного нотаріусу УМНО Кішкін Дениса Володимировича, ОСОБА_6, з третіми сторонами без самостійних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договір недійсними та скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду перебуває дана цивільна справа.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту на нерухоме майно - магазин реконструйований з власних приміщень загальною площею 124, 5 м. кв. , за адресою: АДРЕСА_2, який належить громадянину Великої Британії ОСОБА_9, РН ОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований: АДРЕСА_1.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Таким чином, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи саме відповідач громадянин Великої Британії ОСОБА_9, РН ОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований: АДРЕСА_1 є власником нерухомого майна - магазину реконструйованого з власних приміщень загальною площею 124, 5 м. кв. , за адресою: АДРЕСА_2.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки це буде порушувати законне право відповідача вільно користуватися належною йому власністю.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-колект», громадянина Великої Британії ОСОБА_9, приватного нотаріусу УМНО Кішкін Дениса Володимировича, ОСОБА_6, з третіми сторонами без самостійних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договір недійсними та скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Бедьо