ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/4147/16-ц

провадження № 22-ц/781/717/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_1- ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року, суддя Панфілова А.В., без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що проживала однією сім'єю з ОСОБА_6 з січня 2002 року по день його смерті.

Під час спільного проживання вони за спільні кошти придбали автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину є позивач , як дружина померлого, ОСОБА_4 син померлого та ОСОБА_3 донька померлого.

Зазначені особи прийняли спадщину відповідно до діючого законодавства.

Просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 з 01.01.2004 року по 29.05.2013року без реєстрації шлюбу. Визнати їхнім спільним майном як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю, але не перебували в шлюбі автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Визнати за позивачем право власності на ? частку автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги і просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 01.10.2007 року по 29.05.2013року без реєстрації шлюбу. Визнати їхнім спільним сумісним майном як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю, але не перебували в шлюбі автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Визнати за позивачем право власності на ? частку автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначено, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі а висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Зазначено , що позивач була лише знайомою їхнього батька, періодично з'являлась до його помешкання, спільне господарство з батьком не вела та не підтримувала його у важкі часи його особистого життя (хвороби, травмування під час ДТП). Спірний автомобіль який є предметом спадщини , придбаний був за власні кошти померлого однак суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 29.05.2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Померлий заповіт не залишив.

Відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є дітьми померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. а.с. 63, 66).

Суд першої інстанції зазначив, що померлий ОСОБА_6 розірвав шлюб 05.09.2007 року з ОСОБА_7 ( а.с. 69 т.1) та уклав 29.05.2013 року шлюб з ОСОБА_1 ( а.с. 6 т.1).

Факт проживання до реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_6 підтверджується довідкою надану позивачем , що позивач, проживаюча по АДРЕСА_1 стояла на обліку в обласному туберкульозному диспансері у зв'язку з контактом з чоловіком ОСОБА_6 1952р.н. з приводу активної форми туберкульозу легень. Стояла на обліку з 10.04.07року по 26.09.2012 року та проходила профілактичний курс лікування ( а.с. 221 т.1);довідкою з якої вбачається, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( син позивача) , проживав по АДРЕСА_1 стояв на обліку в обласному туберкульозному диспансері у зв'язку з контактом з батьком ОСОБА_6 1952р.н. з приводу активної форми туберкульозу легень з 10.04.07року по 11.11.2011року. Отримав профілактичний курс лікування ( а.с. 222 т.1);довідкою директора школи, якою підтверджується, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався в школі з першого по дев'ятий клас до 2016 року, зі слів батьків проживав за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 223 т.1);подякою з санаторія «Маяк» за 2010рік , на підтвердження , що ОСОБА_6 сприймали саме як батька даної дитини у зв'язку з чим було висловлено подяку ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за гідне виховання дитини ОСОБА_8 ( а.с. 32 т.2).

Суд першої інстанції зазначив , що факт проживання до реєстрації шлюбу однією сімєю також підтверджується великою кількістю спільних фотознімків позивача з ОСОБА_6 в т.ч. і її сином як по вказаній адресі АДРЕСА_1 так і у різних місцях під час відпочинку ( На деяких фотознімках присутній і його син - відповідач у справі ОСОБА_4.) ( а.с. а.с. 5-16т.2 , а.с. 95-104 т.2).

Крім того факт спільного проживання і придбання майна, визначення його як спільного майна подружжя є позов, поданий ОСОБА_1, проживаючої саме за адресою АДРЕСА_2 у матеріалах кримінальної справи від 11.07.2007 року ( а.с. 30 т.2) із зазначенням про викрадення майна за вказаною адресою і нанесенням збитку, копією апеляції на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2007 року з зазначенням таємного проникнення в квартиру ОСОБА_1 за вказаною адресою з викраденням майна на суму 5480 грн. ( а.с. 29 т.2), вироком від 05.10.2007 року з зазначенням , щодо проникнення до квартири за даною адресою та спричиненням матеріальної шкоди ОСОБА_1 ( а.с. 28 т.2).

Суд першої інстанції зазначив, що 21.11.2008 року ОСОБА_6 придбав спірний автомобіль, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 73).

Автомобіль придбаний за спільні кошти позивача та померлого ОСОБА_4 в період спільного проживання , що підтверджується матеріалами справи.

В суді на підтвердження позиції позивача, щодо отримання частини коштів ОСОБА_6 і використаних на купівлю автомобіля надано вирок суду від 22.04. 2008 року з встановленим фактом, що 06.11.2007 року було скоєно наїзд автомобіля на пішохода ОСОБА_6, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у зв'язку з чим з особи на користь ОСОБА_6 було стягнуто 4184, 94 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди ( а.с. 44-45 т. 2).

Суд першої інстанції дійшов висновку що позов в частині встановлення юридичного факту про те, що ОСОБА_1, постійно проживала з ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.10.2007 року по 29.05.2013 року підлягає задоволенню.

Суд визнав спільним сумісним майном як чоловіка та жінки, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою,автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 21.11.2008 року випуску. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку: автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 21.11.2008 року випуску.

Апеляційний суд частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6).

З 26.06.2013р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в відділенні реанімації в опіковому відділенні обласної лікарні, що підтверджується копією епікризу ( а.с. 104 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 є: ОСОБА_1 - дружина померлого, ОСОБА_4 - син померлого, та ОСОБА_3 - дочка померлого.

Всі спадкоємці в передбачений ст. 1270 ЦК України строк прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'ю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час їх спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіки, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу, що передбачає право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік, мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної і сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Для вирішення питання щодо правового режиму такого майна підлягають встановленню: факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці; ведення спільного господарства, побуту; виконання взаємних прав та обов'язків; час придбання і джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); мета придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» надав роз'яснення, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Правове значення в даному випадку має доведеність обставин, на які посилається позивач в підтвердження вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю та про поділ майна.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, встановивши факт спільного проживання однією сімєю позивача по справі та ОСОБА_6 в період 01.10.2007 року по 29.05.2013року без реєстрації шлюбу є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції правильно встанов дійсні обставини справи , дав належну оцінку доказам наданих сторонами по справі і дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.10.2007 року по 29.05.2013 року і вели спільне господарство..

Доводи викладені в апеляційній скарзі що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, визнавши, що автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску був придбаний за спільні кошти позивача та ОСОБА_6 є обґрунтованими .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску придбано за спільні з ОСОБА_6 кошти.

Посилання позивача, що автомобіль придбаний частково за кошти які отримав ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП є необґрунтованими, оскільки зазначені кошти не можуть вважатись спільними коштами, оскільки є особистою власністю особи яка отримала зазначене відшкодування.

Доводи позивача, що у неї були валютні збереження і зазначені кошти були витрачені на придбання автомобіля не знайшли свого підтвердження оскільки не підтвердженні належними достовірними , достатніми доказами в розумі ст..ст.77, 79, 80 ЦПК України.

Апеляційний суд приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставин в частині позовних вимог про визнання автомобіля майном яке придбане в період спільного проживання без реєстрації шлюбу і постановив судове рішення в цій частині позовних вимог яке не ґрунтується на доказах.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно п.п 2,4 ч. 1 ст.376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду в частині позовних вимог про визнання спільним сумісним майном як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою: автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску та про визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частки автомобіля НОМЕР_1, 21.11.2008 року випуску та в частині судових витрат та ухвалення нового рішення в цій частині, яким в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

При ухваленні судового рішення суд вирішує питання про судові витрати понесені сторонами по справі і про їх відшкодування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини та визнання права власності на майно скасувати в частині позовних вимог про визнання спільним сумісним майном як чоловіка та дружини, ОСОБА_1, та ОСОБА_6, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою : автомобіль НОМЕР_1, 21.11.2008 року випуску, та про визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частки автомобіля НОМЕР_1, 21.11.2008 року випуску та в частині судових витрат - скасувати .

Ухвалити нове рішення яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн., тобто по 275, 60 грн. з кожного.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1229,89 грн.

Повний текст постанови складено 22 .06.2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: