Справа № 203/3196/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника відповідачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», в обґрунтування якого позивач посилався на те, що 27.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №0. В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 27.06.2008 року між банком та відповідачами було укладено іпотечний договір №0/1, за умовами якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1. 11.06.2012 року за договором факторингу №4 АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги за зазначеними вище кредитним та іпотечним договорами. 28.03.2017 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на квартиру, яка є предметом іпотеки, накладено арешт постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 06.02.2015 року. Посилаючись на те, що позивач, як кредитор, має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь інших кредиторів відсутні через те, що вони не є іпотекодержателями іпотечного майна, позивач просив суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №463667441 від 06.02.2015 року, виданої Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2018 року вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було задоволено.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2018 року заочне рішення було скасовано та справу призначено до нового судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

В призначені судові засідання представник позивача за викликами не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Поряд з цим, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову.

Відповідачка ОСОБА_2 за викликами до суду також не з'явилась, про причини своєї неявки не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляла.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що на теперішній час рішення про реєстрацію права власності за позивачем на іпотечне майно скасоване, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (назву якого було змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 за умовами якого банк зобов'язався надати останній однією сумою кредит в іноземній валюті в сумі 70000 дол. США, а позичальник зобов'язалась пройняти кредитні кошти та повернути їх сплативши проценти за їх користування.

В подальшому між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладались додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювались його умови.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №0/1, за умовами якого останні передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності від 16.03.2007 року.

11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №4 за умовами якого вказане товариство набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 27.06.2008 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_2

Крім того, 11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, у відповідності до якого позивач у даній справі набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 27.06.2008 року, укладеним з відповідачами.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №83590473, сформованої 28.03.2017 року вбачається, що на іпотечне нерухоме майно було накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер ВП №46366774, виданої 06.02.2015 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст.3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що пріоритет обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно ч.1 до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України обов'язок доказування обставин, які мають значення для справи та на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимоги та заперечень, покладаються на сторони та суд у даній категорії справ в силу ч.2 ст.13 ЦПК України позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази.

Позивач за викликами суду явку свого представника в судове засідання не забезпечив, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України.

Як встановлено судом, 27.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №0/1, за умовами якого останні передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного іпотечного договору до Єдиного реєстру заборон в день посвідчення договору було внесено відповідну заборону на відчуження майна, що є предметом іпотеки.

Таким чином, позивач, набувши прав кредитора та іпотекодержателя, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна.

Поряд з цим, суд враховує. що позивачем не надано доказів про те, що вартість заборгованості позичальника за кредитним договором перевищує вартість предмету іпотеки, що в силу ч.1 до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» виключало б можливість звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Крім того, суд враховує, що відповідно д роз'яснень, наданих судам у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Отже належними відповідачами в даній справі мають бути також стягувачі у виконавчих провадженнях, в рамках яких накладався арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, оскільки можливим задоволенням позову у такій справі буде вирішено питання про права і обов'язки цих осіб щодо спірного майна.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем у відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.ст.81 ЦПК України не надано доказів, щодо особи стягувача у виконавчому провадженні ВП №46366774, в рамках якої виносилась постанова державного виконавця від 06.02.2015 року про арешт спірного майна, а також не заявлялось клопотань про витребування відповідних доказів.

Також позивачем у відповідності до ст.51 ЦПК України не заявлялось клопотань по залучення стягувача у виконавчому провадженні в якості співвідповідача.

За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність у суду процесуальної можливості за власної ініціативи витребовувати докази, а також вирішувати питання в порядку ст.51 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, як недоведених належними доказами та заявлених не до всіх належних відповідачів, прав яких стосується предмет спору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього, а також стягнути з позивача на користь відповідачки ОСОБА_3 понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. за подану заяву про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,3 Закону України «Про іпотеку», ,15,16,19,20 Закону України «Про заставу», ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,10,11,12,13,51,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (04080, м.Київ, вул.Кирилівська,69, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак