Справа№592/5189/18
Провадження №2/592/2045/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенка В.Г., за участю секретаря судового засідання Тіптюк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації та відшкодування моральної шкоди,

представник позивача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач остаточно уточнивши вимоги 11.09.2018 просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні у сумі 37 456 грн. 26 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 58 753 грн. 88 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 1311 грн. 21 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 90 000 грн. 00 коп.. Окрім того просив стягнути з відповідача компенсацію витрат у розмірі 6 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 08.10.1984 по 06.12.2017 працював у ПАТ «Сумське НВО» та звільнився з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з липня 2017 року не сплачував заробітну плату. При звільненні відповідач також не виплатив заборгованість та належні суми при звільненні. Позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплатити заборгованість з компенсацією втрати частини заробітної плати, яку розрахував за січень-березень 2018 у сумі 1311,21 грн.. Також відповідач повинний сплатити середній заробіток вирахуваний станом на 25.06.2018 за 79 робочих днів виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 299 грн. 30 коп., що думку позивача становить 58 753 грн. 88 коп., як зазначено у відзиві відповідача. Позивач вважає, що відповідач повинний відшкодувати моральну шкоду. Так порушення трудових прав спричинило моральних страждань, які полягають у тому, що позивач не здатен виконувати свої кредитні зобовязання, змушений економити на необхідних витратах, тобто вживати додаткових зусиль до організації життя.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» надіслав відзив. Відповідач заперечуючи проти позову, визнав заборгованість перед позивачем із заробітної плати та надав довідку про заборгованість і розмір середньоденного заробітку. Відображена у довідці заробітна плата належна позивачеві до виплати у день звільнення зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складала 37 456 грн. 26 коп., у тому числі вихідна допомога без відрахування податків и військового збору 19248 грн. 48 коп. (ч.3 ст.38, ст.44 КЗпП України); середньоденна заробітна плата складала 299 грн. 30 коп. та зазначена без утримання податків та військового збору. Відповідач зазначив, що для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом №75 від 21.03.2014 р. (понеділок, вівторок, середа). Таким чином станом на 25.06.2018 відповідач визнав середню заробітну плату яка підлягає стягненню на користь позивача 23644 грн. 70 коп. (79 робочих днів (з 05.12.2017р. (дати звільнення Позивача) по 25.06.2018р. включно) х 299 грн. 30 коп.. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що погоджується на відшкодування у сумі 704 грн. 80 коп.. Такий розмір мотивував тим, що справа не є складною, представник позивача складав аналогічні заяви у інших справах, тобто він не витрачав значного часу для підготовки справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 08.10.1984 по 06.12.2017 позивач працював у ПАТ «Сумське НВО» та мав середньоденну заробітну плату у розмірі 299 грн. 30 коп. без відрахувань податків і зборів.

При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Сума заборгованості відповідача становила 37 456 грн. 26 коп. після відрахувань податків і зборів, у тому числі вихідна допомога без відрахування податків и військового збору 19 248 грн. 48 коп.

Також встановлено, що у ПАТ «Сумське НВО» наказом № 75 від 21.03.2014 року з 26.05.2014 року введено триденний робочий тиждень.

Встановлені факти підтверджуються трудовою книжкою позивача, наказом про звільнення, зазначеним наказом ПАТ, копії яких додані до матеріалів справи, довідкою про заборгованість і середньоденну заробітну плату.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 94, 110, 115, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Так при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак відповідач зобовязаний сплатити позивачу заявлену суму заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 06.12.2017 року по 25.06.2018 У зазначений період на підприємстві було 79 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 23 644 грн. 70 коп. без відрахувань податків і зборів (79х299,30х). Судом не здійснено нарахування середнього заробітку за період після 25.06.2018 до ухвалення судового рішення згідно ст. 13 ЦПК України та оскільки позивач наполягав на періоді по 25.06.2018 та на сумі середнього заробітку за той період у розмірі 58 753 грн. 88 коп.. Позивач не позбавлений права звернутися з позовом про стягнення середнього заробітку за період після 25.06.2018 до фактичного розрахунку.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п 2,3,4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс інфляції в Україні становив у січні 2018 - 101,5 , у лютому 2018 -100,9, у березні 2018- 101,1. Відповідно компенсація повинна становити 1 325 грн. 97 коп. яка вирахувана наступним чином. Так сума заборгованості підлягає індексації на індекс 1,0354=101,5х100,9х101,1/1003. Таким чином сума заборгованості з урахуванням коефіцієнту становить 38782 грн. 23коп.( 37 456,26х1,0354). Різниця між боргом та сумою з компенсації становить 1 325,97 грн.( 38 782,23-37 456,26)

Таким чином, ураховуючи положення ст. 13 ЦПК України, розглядаючи справу у межах вимог позов про стягнення компенсації підлягає задоволенню у сумі 1 311 грн. 21 коп., як зазначено у позові по 31.03.2018.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Невиплата заробітної плати це фактичне позбавлення засобів існування. Таке вочевидь призводить до страждань та вимагатиме додаткових зусиль від позивача для організації життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 1000 грн. 00 коп.. Тому з відповідача ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму. В іншій частині слід відмовити у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню у визначеному судом розмірі. Слід відмовити у задоволенні позову у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 35 109 грн. 18 коп. та відшкодування моральної шкоди 89 000 грн..

Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати, у тому числі на правничу допомогу.

Позивач надав на підтвердження витрат на правову допомогу надано ордер адвоката ОСОБА_2 від 10.05.2018, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.05.2018 на суму 6000 грн., калькуляція витрат на суму 6343,2 грн..

Згідно калькуляції на підготовку ураховуючи складання позовної заяви витрачено час тривалістю 8 годин. Натомість з ордеру, квитанції та штампу вхідної кореспонденції суду на позовній заяві вбачається, що такого часу не витрачено. Так як зазначено ордер та квитанцію видано 10.05.2018, а по вхідній суду позовна заява задана 10.05.2018 о 14-39.

Спір між сторонами є не складний, та згідно ст.ст. 161, 274 ЦПК України розглядається у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Справа яка розглядається невеликої складності, малозначною. По справі немає необхідності проводити значних процесуальних дій та витрат часу для вчинення таких дій. Участь представника позивача у судовому засідання не була визначальною, адже відповідач визнав вимоги у більшій частині та сприяв розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн. 00 коп..

З відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 77-80, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1(зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» ( юридична адреса: м. Суми, вул. Горького, 58, ) про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_1, заборгованість по заробітній платі у сумі 37 456 грн. 26 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 23 644 грн. 70 коп., компенсацію - 1 311 грн. 21 коп., відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., відшкодування витрат у сумі 1 500 грн., а всього 64 912 грн. 17 коп.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 35 109 грн. 18 коп. та відшкодування моральної шкоди 89 000 грн..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» судовий збір на користь держави у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.09.2018.

Суддя В.Г. Костенко