12.09.2018 Справа № 363/3619/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі: секретаря - Палій Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Садового товариства «Глядин», ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування, та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначили, що СТ «Глядин» створене рішенням загальних зборів членів СТ «Глядин» 16.04.2002 року та зареєстроване в Хотянівській сільській раді Вишгородського району Київської області 23.05.2002 року. 12.08.2003 року розпорядженням № 430 Вишгородська районна державна адміністрація Київської області погодила місце розташування земельної ділянки під розширення СТ «Глядин» на території Хотянівської сільської ради загальною площею 31,6 га за рахунок земель запасу Хотянівської сільської ради за межами населеного пункту. 28.08.2003 року Вишгородська районна державна адміністрація Київської області розпорядженням № 450 передала безкоштовно у приватну власність земельні ділянки членам СТ «Глядин» для ведення садівництва. Відповідно до п.10.1 статуту товариства членом товариства може бути кожний громадянин, що досяг 16-річного віку, виявив бажання брати участь у здійсненні цілей та завдань товариства. Позивачі зазначили, що вони являються членами СТ «Глядин» що підтверджується членськими книжками та довідками від СТ «Глядин» та вони як члени садівницького товариства мають право на користування (проїздом) землями загального користування (дорогами) товариства. На теперішній час земельні ділянки загального користування садівницького товариства з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 перекриті ОСОБА_3 та додані до його земельної ділянки, хоча й є у користуванні садового товариства «Глядин» та знаходяться у власності держави. Данні дії садового товариства «Глядин» та ОСОБА_3, що перекрив дороги парканом з дозволу керівництва садового товариства порушують права позивачів, оскільки вони мають право вільно пересуватися по дорогам та мати вільний доступ до своїх земельних ділянок. У зв'язку із чим звернулися до суду та просили зобов'язати відповідачів не чинити перешкод позивачам в користуванні земельними ділянками загального користування, що в Державному земельному кадастрі зареєстровані, як земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3; зобов'язати СТ «Глядин» усунути перешкоди в користуванні зазначеними земельними ділянками загального користування та знести паркан розташований на даних земельних ділянках.

У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача СТ «Глядин» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Крім того, представником відповідача СТ «Глядин» до суду було подано заяву про визнання позову, в якій останній зазначив, що позовні вимоги в частині зобов'язання СТ «Глядин» не чинити перешкоди, усунути перешкоди, знести паркан на земельних ділянках загального користування визнає, в іншій частині просив відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_3 весь час проживає в Греції і фізично не може чинити перешкоди в користуванні зазначеними земельними ділянками.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явився, подав до суду клопотання про постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, обґрунтовуючи його тим, що СТ «Глядин» не може відповідати за пред'явленим позовом, так як, СТ «Глядин» не є власником земельних ділянок та не надало суду укладений і зареєстрований в установленому законом порядку договір оренди із землевласником, який би міг підтвердити право товариства на користування даними земельними ділянками, а визнання ним позову суперечить закону, оскільки фактично надає позивачам права на земельні ділянки державної власності чим порушує права та інтереси держави, яка є їх власником, а тому просив відмовити у задоволенні заяви. Крім того, відповідачем було подано до суду відзив, в якому зазначив співпозивач ОСОБА_2 не має у власності або у користуванні земельної ділянки на території Хотянівської сільради та не є членом СТ «Глядин» метою подання позивачами даного позову є отримання судових рішень з метою легалізації шахрайських дій групи осіб, до якої, зокрема, входять ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, по заволодінню приватними земельними ділянками, які належать ОСОБА_3, а також громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та іншим. Оскільки позивач ОСОБА_2 не є членом СТ «Глядин» та не має у власності або користуванні земельної ділянки на території Хотянівської сільської ради, то права, свободи та інтереси ОСОБА_2 у даному спорі жодним чином не можуть бути порушені. ОСОБА_1 має у власності земельні ділянки, проте як вбачається з публічної кадастрової карти Держгеокадастру України, її земельні ділянки взагалі не межують із земельними ділянками, які на праві приватної власності належать ОСОБА_3, оскільки між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розташовані земельні ділянки з кадастровими № НОМЕР_4 площею 0,0611 га та № НОМЕР_5 площею 0,1163 га, які перебувають у державній власності. На зазначених ділянках немає ніяких парканів і вони є вільними для пересування. Зазначив, що, співпозивач ОСОБА_1 також не надала суду належних та достатніх доказів порушення своїх прав, свобод та інтересів з боку ОСОБА_3

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також, відповідно до приписів ст. 319, 320, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У позовній заяві позивачі вказують, що вони є членами СТ «Глядин» і як члени товариства мають право користуватись землями загального користування (дорогами). Позивачі зазначають, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 є дорогами загального користування, та знаходяться у державній власності і перебувають у користуванні юридичної особи СТ «Глядин». На їх думку, відповідач ОСОБА_3 перекрив зазначені земельні ділянки парканом та приєднав до власної земельної ділянки чим заважає їм пересуватись територією товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підтвердження своїх вимог позивачами було подано суду схему земельних ділянок СТ «Глядин», однак з даної схеми не можливо встановити про наявність паркану на дорогах загального користування, оскільки відсутня прив'язка до кадастрових номерів, а власноруч відображені сторонами земельні ділянки загального користування, не дають можливість встановити чи дійсно вони належать до земель загального користування.

Крім того, судом зазначається про те, що позивачами на підтвердження того, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 перебувають у власності або користуванні відповідачів суду не надано. Як і не надано жодних належних та допустимих доказів порушення їхніх прав, свобод та інтересів з боку відповідачів.

Щодо заяви про визнання позову СТ «Глядин» судом зазначається, оскільки садове товариство не є, а ні користувачем, а ні власником спірних земельних ділянок та жодних доказів на спростування цього суду не надало, а тому не може нести обов'язки за пред'явленим позовом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування слід відмовити за необгрунтованністю.

На підставі ст 41,55 Конституції України, ст.ст. 319-321, 391 ЦПК України, ст.ст. 91, 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 10,12,27,77,81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Садового товариства «Глядин», ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування, та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст.354 ЦПК України.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачі: ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1) ОСОБА_2 (01103, АДРЕСА_2).

Відповідачі: СТ «Глядин» 07363, Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, масив «Світанок», фактичне місцезнаходження 01103, АДРЕСА_2, ОСОБА_3 (01030, АДРЕСА_3).

Суддя І.Ю. Котлярова