У Х В А Л А

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 331/877/17

провадження № 61-20907ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 рокуу складі судді Світлицької В. М. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткова І. В., Маловічко С. В.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргуу розмірі 83 600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 83 600,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_6 у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2018 року поновлено ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 83 600,00 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська