Єдиний унікальний номер 741/676/18
Провадження № 2/741/430/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 13 червня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали вони (позивачі), ОСОБА_5 (батько ОСОБА_1), який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, та ОСОБА_6 (мати ОСОБА_1), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв ОСОБА_1, але не може документально підтвердити родинні відносини з нею у зв'язку із тим, що у свідоцтві про смерть зазначено «ОСОБА_6», а у свідоцтві про його (ОСОБА_1.) народження - «ОСОБА_6». Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючих документів. З метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини вищезазначеного житлового будинку позивачі зверталися до ЦНАП Носівської РДА, але в реєстрації права власності їм було відмовлено.

У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/33 від 23 березня 2018 року (а.с. 37).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належало по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, який був розірваний 24 березня 2000 року. 6 травня 2000 року ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_12, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_12, що підтверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про одруження (а.с. 16; 17).

У судовому засіданні встановлено, що 8 жовтня 2011 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_13, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 9 липня 2014 року (а.с. 23).

Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 24).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленнями державного нотаріального архіву Чернігівської області № 3205/01-17 від 21 травня 2018 року (а.с. 53) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 830/01-16 від 8 червня 2018 року (а.с. 59).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_9 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

ОСОБА_6 та ОСОБА_1, як спадкоємці першої черги за законом (дружина та син відповідно), після смерті ОСОБА_9 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживали та були зареєстровані разом із ним, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу, про народження та довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/31 від 23 березня 2018 року (а.с. 25; 35).

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9, успадкували після його смерті по 1/12 частині житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_11 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, що підтверджується копією спадкової справи № 645/2002 до майна померлої ОСОБА_6 (а.с. 48-52) та довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/32 від 23 березня 2018 року (а.с. 36).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_6 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 599/02-31 від 18 квітня 2018 року (а.с. 38).

У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із розбіжностями у імені та по батькові ОСОБА_6, які зазначені у свідоцтві про її смерть та свідоцтві про народження ОСОБА_1, а саме у свідоцтві про смерть зазначено «ОСОБА_6», а у свідоцтві про народження - «ОСОБА_6», ОСОБА_1 не може документально підтвердити родинні відносини з матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6 необхідне ОСОБА_1 для реалізації свого права на спадкове майно, яке залишилося після її смерті.

Факт того, що померла ОСОБА_6 була рідною матір'ю ОСОБА_1, підтверджується довідками Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/31 та № 14-27/32 від 23 березня 2018 року (а.с. 35; 36), у яких зазначено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_9, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 і ОСОБА_14 (а.с. 25), та копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 25), у якому зазначено, що його батьком є ОСОБА_5, який перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до ЦНАП Носівської РДА з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 32/13-18 від 25 квітня 2018 року (а.с. 39).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 27-33).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, право власності на:

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року;

- 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 94,6 кв. м., житловою площею 55,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв