АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/529/18 Справа № 199/6977/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна про визнання договору дарування квартири недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 вересня 2013 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою М.В., реєстровий №3096. Пунктом 16 вказаного договору купівлі-продажу встановлено, що продавець ОСОБА_4 зобов'язується звільнити квартиру від належних їй речей та передати ключі до 21 вересня 2016 року. Також, 21 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою М.В., реєстровий №3102, за умовами якого позивач передала у борг ОСОБА_3 351310,00 грн., які є еквівалентом 43000,00 доларів США, строком до 21 вересня 2016 року.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 з серпня 2014 року не виконувала умови договору позики, позивачка 15 липня 2015 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу та штрафних санкцій за вказаним договором позики. До вказаної позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 з метою уникнення фінансової відповідальності за договором позики, 05 жовтня 2015 року уклала договір дарування, відповідно до якого передала у власність обдарованій ОСОБА_2 - своїй матері, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_5 - її чоловік, а ОСОБА_2 прийняла у свою власність безоплатно квартиру АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що спірний договір дарування від 05 жовтня 2015 року був укладений між близькими родичами (донькою та матір'ю), сторони не передбачали реальне настання правових наслідків, обдарована ОСОБА_2 ніколи у квартирі не проживала та не проживає, дії сторін договору були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, тому позивачка просила суд визнати недійсним договір дарування квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_5, що діяв від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2, посвідчений 05 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М., зареєстровано в реєстрі за №2885, та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено: визнано недійсним договір дарування квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_5, що діяв від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2, посвідчений 05 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М., зареєстровано в реєстрі за №2885.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, третя особа - ПН ДМНО Нощенко Н.М. про визнання договору дарування квартири недійсним в якості правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого діє його законний представник - мати ОСОБА_3

В своїх апеляційних скаргах відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скористались.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги - залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою М.В., реєстровий №3096.

Пунктом 16 вказаного договору купівлі-продажу встановлено, що продавець ОСОБА_4 зобов'язується звільнити квартиру від належних їй речей та передати ключі до 21 вересня 2016 року.

Також, 21 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою М.В., реєстровий №3102, за умовами якого позивачка передала у борг ОСОБА_3 351310,00 грн., які є еквівалентом 43000,00 доларів США, строком до 21 вересня 2016 року.

Позика за домовленістю сторін була безпроцентною. Згідно з умовами вказаного договору позики, розрахунок повинен проводитись наступним чином: щомісячно позичальник сплачує позикодавцю суму за цим договором еквіваленту 1200,00 доларів США за офіційним курсом МВР у гривні на день сплати.

ОСОБА_3 не у повному обсязі виконувала умови договору позики, у зв'язку з чим позивач 15 липня 2015 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу та штрафних санкцій за вказаним договором позики.

До вказаної позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2.

Під час перебування справи в суді ОСОБА_3 05 жовтня 2015 року уклала договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Нощенко Н.М., реєстровий №2885, відповідно до якого безоплатно передала у власність своїй матері ОСОБА_2, від імені якої за довіреністю діяв чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_2.

Іншого житла ОСОБА_3 на праві власності не має та у судовому засіданні пояснила, що за договором купівлі-продажу від 21 вересня 2013 року, вказану квартиру придбала для себе особисто та для проживання своєї сім'ї.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п'ятої статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 мала непогашений борг за договором позики перед позивачкою ОСОБА_4, у зв'язку з чим позивач 15 липня 2015 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу та штрафних санкцій за вказаним договором позики.

Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором позики був стягнутий борг разом зі штрафними санкціями у розмірі 1379570,78 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3, відчужуючи за безвідплатним договором належне їй на праві власності нерухоме майно своїй матері, була обізнана про судовий розгляд справи за позовом про стягнення з неї заборгованості на користь ОСОБА_4, оскільки вони є двоюрідними сестрами та спір між ними з приводу боргу за договором позики існував тривалий час, тому вона могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно, що дає підстави вважати спірний договір дарування фіктивним.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 посилаться на те, ОСОБА_4 вже неодноразово зверталась із різними позовними заявами, зокрема, про стягнення заборгованості та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, що свідчить про зацікавленість позивача в отриманні назад відчуженого нерухомого майна.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки метою пред'явлення ОСОБА_4 даного позову є намір зберегти квартиру, яку позивач продала ОСОБА_3 та яку остання відчужила на користь ОСОБА_9, щоб уникнути реалізації вказаної квартири при виконанні рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором позики був стягнутий борг разом зі штрафними санкціями у розмірі 1379570,78 грн.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

У справі, яка переглядається, відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_3, відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своїй матері, була обізнанана про судове рішення щодо стягнення вищевказаної заборгованості і могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно.

Тобто, спірний договір дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, які не передбачали реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами і відчужили майно з метою його подальшого збереження від реалізації в рахунок погашення заборгованості, що дає підстави для визнання такого договору недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1873цс16.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтами не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтами норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова