Номер провадження: 22-ц/785/3532/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2017 року у цивільній справі за поданням Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

встановив:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань за виконавчим листом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 44105411 з виконання виконавчого листа № 1512/11233/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси від 19.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_2Є на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором № 421/F від 20 березня 2008 року у сумі 348888,73 доларів США, та у сумі 461699,75 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 315484,19 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 33404,54 доларів США; пеня по кредиту у розмірі 150853,98 грн.; пеня по відсоткам у розмірі 310845,77 грн. та виконавчого листа № 1512/11233/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси від 19.11.2013 року Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 витрат по оплаті судового збору у розмірі 1609,5 грн. 28.03.2014 державним виконавцем відповідно до вимог статей 17, 19, 20, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Пунктом 2 вказаної постанови зобовязано боржника виконати вимоги виконавчого листа в 7-ми денний термін з моменту винесення постанови. З метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем надіслано запити до реєструючих установ. Боржнику - ОСОБА_2 направлявся виклик державного виконавця, який вона отримала 24.11.2017, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, станом на теперішній час вона до державного виконавця не зявилась, пояснення щодо невиконання рішення суду не надала, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2017 року подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, 05.02.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою у задоволенні подання відмовити, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що вона ніколи не ухилялась від сплати заборгованості за ВП №44105411, оскільки вона є пенсіонером за віком, єдиним її засобом існування є пенсія, інших доходів чи майна вона не має, крім того починаючи з 2013 року і по сьогоднішній день з її пенсії щомісячно по виконавчим документам щодо сплати заборгованості по кредиту та виконавчого збору відраховуються певні суми на рахунок ДКСУ.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду подання по суті до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Задовольняючи подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду, суд першої інстанції послався на наступні обставини.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 44105411 з виконання виконавчого листа № 1512/11233/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси від 19.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором № 421/F від 20 березня 2008 року у сумі 348888,73 доларів США, та у сумі 461699,75 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 315484,19 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 33404,54 доларів США; пеня по кредиту у розмірі 150853,98 грн; пеня по відсоткам у розмірі 310845,77 грн та виконавчого листа № 1512/11233/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси від 19.11.2013 року Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 витрат по оплаті судового збору у розмірі 1609,5 грн.

28.03.2014 державним виконавцем відповідно до вимог статей 17, 19, 20, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Пунктом 2 вказаної постанови зобовязано боржника виконати вимоги виконавчого листа в 7-ми денний термін з моменту винесення постанови.

З метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем надіслано запити до реєструючих установ.

Згідно довідки Державної фіскальної служби України у боржника відсутні відкриті розрахункові рахунки.

Згідно довідки Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній.

Згідно довідки КП «БТІ» Одеської міської ради за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно довідки Регіонального сервісного центру в Одеській області за боржником зареєстрований автотранспортний засіб ГАЗ 21 Т, н/з НОМЕР_1, шасі № 165637.

Вказаний автотранспортний засіб перебуває у розшуку з 18.07.2014 року, проте станом на теперішній час інформація про затримання автотранспортного засобу до відділу не надходила.

Боржнику - ОСОБА_2 направлявся виклик державного виконавця, який вона отримала 24.11.2017, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення..

Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою: м. Одеса, вул. 6-ста станція Люстдорфської дороги, 15 лінія, будинок, 9.

Під час неодноразових виходів державного виконавця за адресою: м. Одеса, вул. 6-ста станція Люстдорфської дороги, 15 лінія, буд. 9, перевірити майновий стан боржника не вдалося оскільки двері ніхто не відчинив.

Станом на теперішній час ОСОБА_2 до державного виконавця не зявилась, пояснення щодо невиконання рішення суду не надала, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених названим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вищевказаний аналіз норм права вказує на те, що одним із таких заходів може бути тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України за відповідним поданням державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках: п.5) якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до закону покладено завдання вчасності запобігання та недопущення вїзду до України та виїзду з України осіб, яким, відповідно до законодавства заборонено вїзд, або тимчасово обмежено право виїзду з України, у тому числі згідно довіреностей правоохоронних органів. Наявність в особи невиконаних обовязків, є підставою щодо обмеження права виїзду за межі України.

Таким чином, наявність в ОСОБА_2 невиконаних майнових зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України та достатнім заходом забезпечення виконання рішення суду, а тому подання підлягало задоволенню.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, розгляд подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, відбувався у відкритому судовому засіданні за участю секретаря. Виклик державного виконавця, який вніс відповідне подання, не здійснювався, участі у судовому засіданні не приймав, суд не дослідив матеріали виконавчого провадження в їх повному обсязі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять протоколу судового засідання або довідки про те, що фіксування судового засідання не здійснювалось.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в наданих до суду першої інстанції копіях документів з виконавчого провадження відсутні будь-які докази стягнення боргу за рахунок пенсійних виплат та відомості щодо стану здоровя боржника, що свідчать про вибірковість у наданні доказів з боку державного виконавця. Суд першої інстанції з повними матеріалами виконавчого провадження не ознайомився.

Таким чином, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2017 рокує такою, що винесена передчасно та з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду подання по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2017 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду подання по суті.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_4

Повне судове рішення складено 11.06.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік