Справа №522/3196/16-ц
Провадження № 2-п/522/101/18
У Х В А Л А

13 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду 24.11.2017 року з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2016 року. 16.02.2018 року до суду надійшла уточнена заява про перегляд рішення суду, згідно до якої просив скасувати заочне рішення суду від 09.08.2016 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заява про перегляд заочного рішення суду обґрунтована тим, що рішення суду є незаконним, таким, що порушує права та інтереси заявнику та підлягає скасуванню, у звязку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи та не правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Рішення не законне оскільки не були враховані такі обставини справи: у березні 2008 року заявник уклав договір №2 про дольову участь будівництва паркінгу з ТОВ «Центр-Строінвест», який датується 10.01.2006 року. Хоча фактично договір укладався та виконувався у березні 2008 року. Заявник оплатив суму за договором у розмірі 35 000 доларів, що по курсу НБУ станом на 05.04.2008 року становило 176 750 грн. Тобто, заявник виконав свої зобовязання. У 2010 році до заявника звернулися представники ТОВ «Центр-Стройінвест» та повідомили, що сплачені ним кошти згідно Договору не були проведені на банківський рахунок. Директор ТОВ «Центр-Стройінвест» обіцяв передати машино-місце в паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 9, проте так і не виконав свої зобовязання. Заявник звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права приватної власності на машино-місце у паркінгу, розташованому за адресою: Деволанівський узвіз, 12 в м. Одесі (будівельна адреса вул. Жуковського, буд. 9). Заявник вважає, що позивач по справі вчинив шахрайські дії, тому звернувся до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що заявник не міг брати участь у судовому розгляді, оскільки не був сповіщений про судові засідання, оскільки не проживав за місцем реєстрації.

До суду 23.02.2018 року надійшли заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, відповідно до яких просили залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення, з огляду на те, що був пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки представник заявник ознайомився з матеріалами справи 13.11.2017 року, а подав заяву про перегляд заочного рішення суду 24.11.2017 року. Вказує, що поважність причин неявки заявник не зазначив та не довів, а те, що він не отримував судові повістки не свідчить про неналежність повідомлення.

В запереченнях проти уточненої заяви про перегляд заочного рішення суду від 17.04.2018 року також зазначено, що правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр-Стройінвест» щодо договору №2 про дольову участь будівництва паркінгу, тим більше з огляду на відмову ОСОБА_1 від позовних вимог щодо визнання права власності, зокрема на машино-місце у паркінгу, не мають значення для розгляду та вирішення даної справи, не стосується предмета доказування, а отже, не можуть братися до уваги при розгляді справи. Зазначає, що обвинувачення заявника, що ОСОБА_2 вчиняє шахрайські дії порушує права позивача, оскільки рішення про притягнення до кримінальної відповідальності відсутнє.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнята до провадження судді Домусчі Л.В. та призначено судове засідання на 13.06.2018 року.

До суду 11.06.2018 року надійшла відповідь на заперечення проти уточненої заяви про перегляд заочного рішення суду представника ОСОБА_1. ОСОБА_4, згідно яких зазначено, що вказані в уточненій заяві про перегляд заочного рішення суду стосуються предмету спору, Вказує, що відмова від позову по іншій справі здійснювалася без згоди заявника, він не бажав закриття провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 вказав, що судом не враховано той факт, що заявник оплати суму по договору за машино-місце. Вказав, що заявник не знав про розгляд даної справи, він тривалий час перебував у Молдові, а потім в Україні та за адресою реєстрації він не проживав. Зазначає, що на разі заявник оскаржує постанову про закриття кримінального провадження, оскільки позивач вчиняв шахрайські дії.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 вказала, що немає обставин, передбачених ст. 288 ЦПК України, заявника повідомляли за зареєстрованій адресі, тобто він вважається повідомленим належним чином, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши докази і їх сукупності приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Варто відзначити, що так як заявник звернувся до суду ще в листопаді 2017 року, то відповідно до ст. 232 ЦПК України (в редакції чинній на момент звернення до суду) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме не явка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, що 09.08.2016 року Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Погрібного С.О, було винесено заочне рішення суду, відповідно до якого договір купівлі-продажу від 27.02.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №251 було розірвано та зобовязано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_7 машиномісце №107, розташоване за адресою: м. Одеса, Деволанівський узвіз, буд 12.

П. 2 договору купівлі-продажу від 27.02.2015 року продаж вчинено за 113 964,00 грн., тобто про суму договору сторони домовилися.

Заявник як на істотну умову посилається на договір №2 про дольову участь будівництва паркінгу від 10.01.2006 року та додає його копію до заяви. Також заявник вказує, що ним були оплачені кошти за договором в розмірі 176 750,00 грн., на підтвердження чого подає копію квитанції до прибуткового касового ордеру №35 на зазначену суму.

Суд вбачає, що заочним рішенням суду було розірвано зовсім інший договір, а саме купівлі-продажу від 27.02.2015 року, сума визначена за договором і та сума, яка сплачена заявником відповідно до наданої копії квитанції не співпадають.

Крім того, заявник посилаючись на шахрайські дії позивача, не подає до суду жодних доказів, які б підтверджували такі посилання, зокрема заяву в поліцію про відкриття кримінального провадження, постанову суду про закриття кримінального провадження на яку посилається заявник, суду не надано жодних доказів.

Суд враховує, що заявником не додано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору для можливості скасування заочного рішення відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник заявника та представник позивача по справи посилаються на справу №522/10529/14-ц, заявник надає копію першої сторінки апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2015 року про закриття провадження, проте крім копії першої сторінки апеляційної скарги у суду більше немає відомостей щодо тієї справи, обставини та предмет спору суду не відомі.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про недоведеність істотності обставин, які можуть вплинути на вирішення спору, зокрема якимось чином змінити заочне рішення суду.

Представник ОСОБА_2 вказує, що були пропущені строки звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Суд не погоджується з такими висновками сторони позивача, зважаючи на наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України (в редакції, яка була чинна на момент звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Як вірно вказує, представник позивача, сторона відповідача ознайомилися з матеріалами даної цивільної справи 13.11.2017 року, а заява про перегляд заочного рішення надійшла до суду 24.11.2017 року.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду) перебіг процесуальних строків починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Таким чином, перебіг процесуальних строків почався 14.11.2017 року, заяву подано 24.11.2017 року, а отже, строк звернення до суду заявником не пропущено.

Щодо зазначення, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений варто відзначити наступне.

Як встановлено з матеріалів справи заявник повідомлявся за зареєстрованим місцем проживанням, а саме судові повістки відправлялися судом на адресу: м. Одеса, Деволанівський узвізАДРЕСА_1. Крім того, ухвали про відкриття провадження, інші ухвали по справі та рішення суду були доступні для ознайомлення на офіційному сайті у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Представник заявник вказує, що заявник певний час не мешкав за вказаною адресою, проте даний факт не є поважною причиною.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні, у звязку з чим заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 258-261, 287, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.06.2018 року.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_8