Номер справи 220/767/18
Номер провадження № 2/220/357/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 138194,04 грн. посилаючись на наступне.

13.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір кредиту б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що відповідач дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і відповідач дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Але, в порушення умов кредитного договору, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 138194,04 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 6390,70 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 120998,48 грн., заборгованість за пенею та комісією 3986,10 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 6568,76 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 138194,04 а також сплачений судовий збір у розмірі 2072,91 грн.

Ухвалою від 27.04.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

25.05.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником відповідача, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що кредитний договір сторонами не укладався, а підписання заяви на отримання кредитної карти не свідчить про укладення договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку не містять підпису позичальника. Крім того, розрахунок заборгованості складений не уповноваженою на те особою, а відображена в ньому інформація не відповідає дійсності. Також вважає, що банком пропущений строк позовної давності, оскільки відповідач протягом шести років не користується банківською картою і не здійснює платежі, а часткове погашення відповідачем кредиту не підтверджено доказами, оскільки переривання строку позовної давності можливо лише діями самого позичальника. Позивач не звертався до відповідача з приводу, начебто, наявної заборгованості, розрахунок якої відповідачу не зрозумілий. Вважає, що банк в порушення вимог діючого законодавства в односторонньому порядку змінив кредитний ліміт та процентну ставку. Враховуючи викладене, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи у встановленому законом порядку оповіщеним про день та час розгляду справи. У позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Підтвердив факт підписання відповідачем заяви від 13.02.2008 р. та отримання кредитної карти.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір кредиту б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Тобто, письмову форму правочину законодавець пов'язує не лише з підписанням правочину обома сторонами, а й з обміном сторонами документами, листами, телеграмами, в яких зафіксований його зміст.

Договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (договір приєднання). Своїм підписом в заяві відповідач засвідчив свою згоду про те, що його заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у заяві відповідач засвідчив, що він ознайомлений та згодний з даними Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також те, що він ознайомлений з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку і зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно ознайомлюватись з їх змінами та Тарифами банку на сайті Приватбанку (а.с. 9).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому є договором приєднання. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Саме таким формуляром у цій справі і є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, до яких, підписавши заяву, приєдналася відповідач. Тобто, між відповідачем та банком фактично був укладений договір приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України ці Умови та правила надання банківських послуг є також публічним договором, в якому одна сторона - банк взяла на себе обов'язок здійснювати банківське обслуговування кожного, хто до неї звернеться.

Статті 633, 634 ЦК України не містять вимог про підписання позивачем саме формуляра, в якому встановлені умови договору для невизначеного кола осіб.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами та Правилами. Винагорода банку - сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.2).

Відповідно до п.4.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових котів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.2. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особи вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п.6.6. Умов та правил наданні банківських послуг у разі невиконанні зобовязань за договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п.4.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Зі справи вбачається, що свої зобовязання за договором банк виконав, відкрив на імя відповідача банківський рахунок та надав йому картку, зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок та користувався ними, але свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 5-8).

Із даного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 28.02.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 138194,04 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 6390,70 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 120998,48 грн., заборгованість за пенею та комісією 3986,10 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 6568,76 грн.

Доводи представника відповідача стосовно того, що розрахунок створений не банком, а неповноважним представником, суд не приймає до уваги як безпідставні, оскільки представник діє в межах повноважень, наданих йому ПАТ КБ «ПриватБанк» та відображених у доданій до позовної заяви довіреності.

Суд також вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що інформація, яка міститься в розрахунку заборгованості, не відповідає дійсності. Відомості, які містяться у наданому банком розрахунку, не спростовані належними та допустимими доказами, власного розрахунку відповідач не надав, а у суду відсутні підстави для сумніву у наданому розрахунку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Стосовно посилань відповідача на зміну кредитного ліміту та процентної ставки позивачем в односторонньому порядку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг щодо права банку в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідача складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів банку, які викладені на банківському сайті, а також на зміну інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 4.9. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п. 5.3).

Клієнт банку зобовязаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п. 6.3).

Згідно п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Отже, з огляду на умови даного договору, вбачаються ознаки змінюваної процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення клієнта про підвищення тарифів, а відповідач у свою чергу, підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, а відтак, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни у порядку, встановленому Умовами і Правилами надання банківських послуг. Крім того, як слідує із заяви відповідача про надання кредиту, фактично між ним та банком було укладено договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач своїм підписом підтвердив, що він був ознайомлений Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, погодився з ними та був згоден отримати кредит у виді кредитного ліміту на кредитну картку саме за таких умов, а також, що він зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами та змінами тарифів банку на сайті Приватбанку.

Крім того, інформація щодо конкретного клієнта відображається в його картрахунку.

Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обовязок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, виходячи з того, що відповідач після підвищення процентної ставки продовжував користуватись кредитом та частково погашав заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не предявляв вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що банк дотримався умов щодо підвищення процентної ставки.

Крім того, у справі відсутні будь-які дані про те, що відповідач не погодився з діями банку щодо зміни процентної ставки, оскаржував ці дії, що також свідчить про те, що він погодився зі зміною процентної ставки.

З огляду на наведене, підстав вважати незаконним нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачу за підвищеною ставкою у справі не вбачається.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що відповідач дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і відповідач дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою власника карти стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 6.7 власник карти зобовязаний стежити за витрачанням коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту.

Отже, твердження представника відповідача про те, що банк в односторонньому порядку змінював умови договору, є безпідставними.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 6390,70 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 120998,48 грн., такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією 3986,10 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 6568,76 грн., суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

До таких населених пунктів віднесено і с.Шевченко, Великоновосілківського району Донецької області, де проживає відповідач.

Стосовно заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 05.04.2018 р. Останній платіж відповідачем здійснено 14.08.2015 р. в сумі 113,90 грн., а отже, позивач звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності. Посилання представника відповідача на те, що зазначені кошти вносились не відповідачем, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, оскільки відповідачка вчинила дії, які свідчать про визнання свого боргу, перебіг позовної давності перервався 14.08.2015 року і оскільки позивач звернувся до суду із позовом в квітні 2018 року, строк позовної давності ним не пропущено по жодному з щомісячних платежів. Доказів закриття карткового рахунку та закінчення строку дії карти, враховуючи положення п.п. 2, 3.1, 9.5, 9.6 розділу І, п.п. 3.1.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, суду не надано. А відтак доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 127389,18 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 6390,70 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 120998,48 грн., відмовляючи в задоволенні іншої частини вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1910,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141, 263-265, 268 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , рах. № 3111, МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором в сумі 127389 (сто двадцять сім тисяч триста вісімдесят девять) грн. 18 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1910,80 грн., а всього 129299 (сто двадцять девять тисяч двісті девяносто девять) грн. 98 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2018 р.

Суддя О.М. Якішина