Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/3658/17
Провадження №22ц/778/2161/18 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 1996 року по 2012 рік знаходилась з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках. Сторони є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на третьому курсі Запорізького авіаційного коледжу за денною формою навчання. Син проживає з позивачем, перебуває на її утриманні, отримуваних позивачем доходів недостатньо для організації її та сина життєдіяльності. На підставі рішення суду, яке набрало законної сили, було встановлено батьківство відповідача відносно ОСОБА_5 та стягнуто аліменти на його утримання до досягнення повноліття. Відповідач має можливість надавати допомогу в утриманні сина, оскільки є працевлаштованим і отримує стабільний дохід.

У звязку з викладеним просила суд стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання сина на час продовження навчання в учбовому закладі у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04 липня 2017 року до закінчення сином навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Решту вимог залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що при визначенні розміру аліментів, суд в силу ст. 182 СК України ураховує стан здоров'я й матеріальне становище сина, а також платника аліментів, який працевлаштований і у звязку з цим має постійний дохід, наявність у нього іншої сімї; набуття сином сторін однієї із спеціальностей, якими він одночасно оволодіває, за бюджетною формою навчання і отримання у звязку з цим самостійного джерела доходів у формі стипендії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Відповідачем не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, тому просила змінити рішення суду в частині розміру аліментів з 1/5 на 1/4 частину, стягнутих на її користь з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з усіх видів його доходів на час навчання ОСОБА_5, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з дня подачі позову до суду.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де він вказує про те, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, висновки, викладені в рішенні суду відповідають обставинам справи, в процесі розгляду справи відсутні порушення норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Також, зазначає, що довід апелянта про неправомірне врахування судом отримання сином стипендії не є обґрунтованим, оскільки стипендія є видом доходу відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України. Безпідставним вважає довід щодо закінчення навчання сина на бюджетній основі в червні 2018 року, в той час, як навчання на контрактній основі буде продовжуватись ще два роки, так як суд, розглядаючи справу по суті вивчає обставини справи наявні на момент виникнення спору, та не може вивчати обставини, яких на час розгляду спірного питання не існує, а вони можуть теоретично виникнути у майбутньому. Крім того, при розгляді справи судом першої інстанції закінчення навчання сином в 2018 році позивач не довела, оскільки жодних документів суду про вказану обставину не надано ( а.с.68-69).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є учнем четвертого курсу Запорізького авіаційного коледжу за бюджетною формою навчання і другого курсу цього ж навчального закладу за контрактною формою навчання.

Встановлено, що субєктом господарювання, з яким відповідач перебуває у трудових відносинах, здійснюється відрахування з його заробітку на користь позивача аліментів на утримання сина, який досяг повноліття, на підставі особистої заяви ОСОБА_3

Згідно із ст. ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, право на утримання припиняється у випадку припинення навчання.

В силу розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів, суд в силу ст. 182 СК України ураховує стан здоров'я й матеріальне становище сина, а також платника аліментів, який працевлаштований і у звязку з цим має постійний дохід, наявність у нього іншої сімї; набуття сином сторін однієї із спеціальностей, якими він одночасно оволодіває, за бюджетною формою навчання і отримання у звязку з цим самостійного джерела доходів у формі стипендії.

З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України визнав за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітнього сина, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі сина, що продовжує навчання, в утриманні.

Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів з посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як син сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратив цей статус.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції безпідставно враховано як підставу для визначення розміру аліментів у меншому розмірі аніж просила позивач, наявність у відповідача на утриманні іншої сімї є неприйнятним.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб, відповідно до якого 10.09.2016 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ( а.с. 75)

Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону стягнуто з відповідача в дохід держави.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та яким надана правова оцінка.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_7