АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/13288/14-ц

Провадження № 22-ц/790/5075/18

18 вересня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 міська рада

третя особа ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 липня 2018 року (суддя Семіряд І.В.)

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа ОСОБА_3 про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про поновлення порушеного права та зобовязання вчинити певні дії, а саме зобовязати відповідача виплатити йому компенсацію вартості частини земельної ділянки, в разі неможливості надати аналогічну за вартістю земельну ділянку та вчинити певні дії.

Під час судового розгляду представником відповідача було заявлено клопотання про призначення по справі оціночно земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.07.2018 року клопотання представника було задоволено, призначено по справі оціночно земельну експертизу та експертизу з питань землеустрою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що справа розглядається судом на протязі чотирьох років і проведення експертизи ще більше затягне її розгляд. Крім того, підстав для призначення експертизи з землеустрою немає, оскільки в своїх позовних вимогах він просить відшкодувати вартість всієї земельної ділянки, якою він не має змоги користуватися через порушення його прав відповідачем, а не її частини. Визначати вартість земельної ділянки немає потреби, оскільки така експертиза була проведена в обсязі іншої справи кримінальної, яка розглядається тим же судом.

Представник ХМР надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазаначив, що позивачем заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виходячи саме із ринкової вартості майна, проте доказів проведення експертної оцінки та встановлення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, а саме реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи до позовної заяви не додано.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання суд першої інстанції виходив з того, що в рамках даної цивільної справи будь-які експертні дослідження не проводились, позивачем постановлено питання про визначення розміру земельної ділянки, крім того необхідно визначити реальну вартість земельної ділянки, для з'ясування вказаних обставин потрібні спеціальні знання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, в якому з урахуванням уточнень просив зобовязати відповідача виплатити йому компенсацію вартості всієї земельної ділянки та вчинити певні дії.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

За змістом частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина 3, пункти 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до статті 89 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами частин 2, 3 статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про призначення оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не додані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо згода не досягнута, експерта чи установу визначає суд.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення у справі оціночно земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою, оскільки для визначення вартості земельної ділянки та її розміру, необхідні спеціальні знання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що призначення експертизи у справі, яка розглядається більш ніж два місяці після закінчення відведеного законом строку для розгляду справи призводить до необґрунтованого затягування судового процесу та порушення прав учасників справи на розгляд спору протягом розумного строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Призначивши у справі експертизу, суд першої інстанції скористався правом, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, та обґрунтовано зупинив провадження у справі.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4