Провадження № 2/200/4069/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що 10.09.2017 року співробітники поліції вилучили у нього автомобіль НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності, разом із свідоцтвом про реєстрації вказаного автомобіля. Як позивач потім дізнався, автомобіль перебував під обтяженням згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2017 року, винесеної державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області ОСОБА_3 Ознайомившись з виконавчим провадженням, позивач дізнався, що воно відкрито на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 22.03.2017 року № 2326 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 352363,86 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки кредитним договір, укладений позивачем з банком, не передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, заборгованість не є безспірною, а також, до загальної суми боргу згідно виконавчого напису входять суми заборгованості по кредиту, відсотках та пені за 9 років. Також зазначає, що нотаріус безпідставно застосував курс НБУ щодо долару США станом на 13.02.2017 року, а не на 22.03.2017 року. Також вказує, що іпотекодержатель не надіслав позивачу повідомлення про усунення порушення, проте вказана обставина не була врахована нотаріусом.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2326, вчинений 22.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 352 363,86 грн. Зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути позивачу автомобіль НОМЕР_1.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

В судове засідання позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заборгованість позичальника є безспірною. Банком для вчинення виконавчого напису надано обгрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення боргу, позивачем не надано розрахунок, який би спростовував розрахунок банку. Згідно виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення 9 років 4 місяці 1 день, а саме з 12.10.2007 по 13.02.2017 року. Визначений період відповідає часу виникнення договірних відносин між позивачем та банком, а заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом, утворилась у період з 28.03.2014 по 13.02.2017 року, тобто в межах трьох років. 28 березня 2014 року це дата останнього погашення заборгованості за кредитним договором. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Просить розглядати справу в його відсутність.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надала письмовий відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що позивачем неправильно визначено процесуальний статус нотаріуса як відповідача по справі. Зазначає, що безспірність вимог це не доведеність боргу, а факт існування між боржником та стягувачем правовідносин. При вчиненні виконавчого напису нотаріус лише перевіряє наявність всіх необхідних документів. Просить у задоволенні позову відмовити та розглядати справу у її відсутність.

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з призначенням судового засідання на 25 червня 2018 року.

Третя особа не надала суду заперечень, а також відзиву на позов, в звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

10 вересня 2017 року інспектор СРПП № 4 Кобеляцького ВП ГУНП капітан поліції Костенко здійснив тимчасове затримання транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, в звязку з розшуком ВДВС, що підтверджується відповідним актом (а.с. 7).

З матеріалів справи також вбачається, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження ВП № 54313315 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 2326 від 22.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 355 363,86 грн. (а.с. 12).

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та КБ «Приватбанк» було укладено кредитну угоду № МК/85, згідно якої банк видав позивачу кредит в сумі 13500 доларів США з метою придбання автомобіля ГАЗ 3302ПБ СПГ, зі строком повернення кредиту не пізніше 10.10.2010 року. (а.с. 14-17)

22 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2326, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти, які є його боргом за кредитним договором № МК/85 від 12.10.2007 року у сумі 12951 доларів США 30 центів, що за курсом НБУ станом на 13.02.2017 року становить 352363,86 грн., а саме: 3165,55 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 4173,64 доларів США - залишок заборгованості за відсотками; 5612,11 доларів США пеня; та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, складає девять років чотири місяці один день, а саме: з 12.10.2007 року по 13.02.2017 року.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі та встановити і зазначити про це у рішенні, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №6-887цс17).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", що діяла на момент вчинення виконавчого напису, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

З заперечень ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на підтвердження заборгованості позивача за кредитним договором банком надано «обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення заборгованості», тобто саме односторонні арифметичні розрахунки банку, що не є, на думку суду, належним доказом безспірності розміру грошових вимог банку.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнанні їх.

Аналізуючи все вищевказане, можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Крім того, з виконавчого напису від 22.03.2017 року вбачається, що стягнення здійснюється за девять років чотири місяці один день, що виходить за межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» повернути позивачу автомобіль НОМЕР_1, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що вказаний автомобіль на даний час знаходиться у володінні банку, в звязку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити в звязку з їх необґрунтованістю.

Суд також погоджується яз доводами відповідача приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 про те, що позивачем неправильно визначено процесуальний статус нотаріуса як відповідача у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Згідно з п. 16 Постанови ВССУ N 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Таким чином, у зазначеному спорі нотаріус не може бути відповідачем, в звязку з чим в позовних вимогах до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 необхідно відмовити.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» має бути стягнено на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 640,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2326, вчинений 22.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 352 363,86 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску