Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 Справа №607/10779/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі МВС України у розмірі 16 617,30 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно наказу Львівського державного університету внутрішніх справ (далі - ЛьвДУВС) від 08.08.2011 р. № 299 о/с ОСОБА_3 було зараховано на курсантом першого курсу денної форми навчання ЛьвДУВС. 09.08.2012 р. між ЛьвДУВС УМВС України у Тернопільській області та ОСОБА_3 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. п. 2.3.6 та 3.2 цього Договору відповідач був зобов'язаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ (далі - ОВС) по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Згідно з проведеним розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у ЛьвДУВС становить 16 617,30 гривень. На адресу відповідача Львівським державним університетом внутрішніх справ направлялись претензії про повернення коштів пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Однак, станом на день звернення до суду, вказана сума коштів не повернута відповідачем.

Представник позивача Львівського державного університету внутрішніх справ у судове засідання не з'явився, однак, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, вказавши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Наказом Львівського державного університету внутрішніх справ (далі - ЛьвДУВС) від 08.08.2011 р. № 299 о/с ОСОБА_3 було зараховано на курсантом першого курсу денної форми навчання ЛьвДУВС.

09.08.2012 р. між ЛьвДУВС УМВС України у Тернопільській області та ОСОБА_3 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Згідно пункту 2.3.6 договору, у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, ОСОБА_3 зобов'язався відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі.

Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв-п.4.1 договору.

У пункті 4.4 договору визначено, що у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати на утримання їх стягнення здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до Витягу з Наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області №195 о/с від 30.08.2016 р. - лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Як вбачається із довідки-розрахунку № 5 від 13.01.2017 р. витрат, пов'язаних з навчанням у ЛьвДУВС курсанта ОСОБА_3, загальна сума витрат період з серпня 2011 року по липень 2014 року становить 16 617,30 гривень, з яких: 5 294,30 гривень - грошове забезпечення; 4 618,25 гривень - продовольче забезпечення; 2 495,59 гривень - речове забезпечення; 4 209,16 гривень - оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2017 року позивачем Львівським державним університетом внутрішніх справ направлялась відповідачу ОСОБА_3 претензія за №8/377 з проханням, у місячний термін з моменту отримання претензії сплатити суму витрат за утримання в університеті у розмірі 16 617,30 гривень.

Також, 11 травня 2018 року позивачем повторно направлялась відповідачу ОСОБА_3 претензія про повернення вказаної суми коштів.

Однак, відповідач у добровільному порядку не повернув суму коштів витрачених на його утримання за час навчання в університеті.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

На момент виникнення спірних правовідносин, підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України були врегульовані чинними на той час Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року, постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313, про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі - Порядок № 313), а також діючими на даний час Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 року(надалі-Порядок №964) та Порядком розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (надалі - Порядок № 419/831/240/605/537/219/534.

У відповідності до п.п.3,4 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення ; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. Порядку розрахунку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов'язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, закінчивши навчання у липні 2014 року, відповідач ОСОБА_3 за вимогами договірних зобов'язань, повинен був пропрацювати не менше трьох років в органах внутрішніх справ, який був замовником навчання, однак звільнився з роботи за власним бажанням у серпні 2016 року, тобто до закінчення вищевказаного терміну.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Станом на день розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 16 617,30 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 30 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівський державний університет внутрішніх справ, адреса місцезнаходження - вул. Городоцька, 26, м. Львів, .

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення суду складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко