Єдиний унікальний номер 266/3601/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/436/2018(м)
Єдиний унікальний номер 266/3601/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/436/2018(м)
Головуючий у 1-й інстанції Сараєв І.А.
Доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

18 червня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у цивільних справах ОСОБА_1, одержавши апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

27 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року скасовано. Справу призначено до розгляду.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

11 грудня 2017 року представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Копію ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримала 23 квітня 2018 року.

Не погодившись з заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 17 травня 2018 року подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка разом зі справою надійшла до Апеляційного суду Донецької області 22 травня 2018 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник відповідача зазначив, що вона ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2018 року отримала лише 23 квітня 2018 року. Проте, посилання представника відповідача про отримання вказаної ухвали 23 квітня 2018 року не свідчить про існування об'єктивних та непереборних труднощів для подачі позивачем апеляційної скарги в строк, передбачений ч.1 ст. 294 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного судового рішення).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2018 року апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишена без руху, та був наданий строк десять днів з моменту отримання копії ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Копія ухвали від 25 травня 2018 року представником відповідача отримана 02 червня 2018 року, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 25 травня 2018 року представником відповідача 08 червня 2018 року подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому причини пропуску строку на апеляційне оскарження фактично дублювали зазначені раніше.

Посилання представника відповідача, що позиція з відповідачем, який проживає у м. Києві щодо подачі апеляційної скарги була узгоджена лише 14 травня 2018 року не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне провадження.

Відповідно до частини 4 ст. 357, пункту 4 частини 1 ст. 358 ЦПК України (в редакції Закону України від 03жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини 3 ст. 358 ЦПК України (в редакції Закону України від 03жовтня 2017 року № 2147-VIII) питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Виходячи із практики Європейського Суду вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, однією із яких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2018 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення було отримано представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 23 квітня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 17 травня 2018 року, тобто за межами строку, встановленого Законом на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд вважає, що представником відповідача не наведено поважних причин пропуску строку. Крім того, справа розглядається з 2015 року, внаслідок неявки відповідача, двічі приймались заочні рішення, що свідчить про відсутність у відповідача зацікавленості у розгляді справи у строки передбачені Законом.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), яка діє з 15.12.2017 року) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року слід відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України (в редакції Закону України від 03жовтня 2017 року № 2147-VIII), апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року.

Оригінал апеляційної скарги на заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року повернути представнику відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Суддя Т.І. Биліна