Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/49/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Кашуби А.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернянчук К.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 08 жовтня 2013 року помер її чоловік, з яким вони перебували в цивільному шлюбі ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Ломоносова, 17 в смт. Королево та земельної ділянки площею 0,15 га за цією ж адресою. Право власності чоловіка на дане майно також підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.02.1981 року та Свідоцтвом про право власності на земельну ділянку від 11 березня 2013 року. Покійний чоловік мав доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час його смерті була повнолітня, не проживала з батьком та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Така не заперечує в усному порядку про одноосібне прийняття позивачем спадщини за чоловіком. Відповідно до довідок ОСОБА_5 селищної ради № 3212, 3213, 3232 на даний час позивач проживає у спадковому будинку одна, покійний ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований в цьому ж будинку, і на день його смерті з ним проживала тільки ОСОБА_1 сама, вела з ним спільне господарство з 1976 року. Отже, позивач вважає, що вона в цілому успадкувала жилий будинок та земельну ділянку, оскільки жодний із спадкодавців не звертався із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до договору від 21.04.1978 року встановлено, що позивач придбавала спадковий будинок разом з цивільним чоловіком. ОСОБА_1 посилається на те, що вона, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району. Дана обставина також підтверджується відміткою про її зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті громадянина України. На даний момент, оригінал Договору купівлі-продажу на жилий будинок від 24.02.1981 року та оригінал Свідоцтва про право власності на землю втрачено попереднім власником, у скрині документів вона такі знайти не змогла, тільки копії в органах БТІ та Держземагенстві. Відповідно до листа відмови нотаріуса, видати свідоцтва про право на спадщину не вдається можливим, позаяк відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до чинного законодавства, яке діє на час звернення до суду, ані дублікату договору купівлі-продажу, ані свідоцтва про право власності на померлих осіб не видаються, тому позивачу було усно рекомендовано звернутися до суду із вказаною вимогою. На підставі наведеного вище, просить суд встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу позивачки з покійним ОСОБА_8 в період з 1976 року по 2013 рік.; визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, загальною площею 118,6 кв. м., житлова площа 64,4 кв. м. та право власності в цілому на земельну ділянку кадастровий номер :03:006:0003, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, адреса Виноградівський район, смт. Королево, вул. Ломоносова, 17.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 селищної ради Виноградівського району в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву із проханням справу розглянути за його відсутності, оскільки селищна рада не претендує на вищевказану власність.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, проте надіслала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони познайомились, коли народились їх доньки у 1977 році. ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_8 і старшою донькою. Вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, виховували дитину, спільно разом будувались.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивача знає з народження з 1953 року, вона проживала з матірю, потім побудувалась в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17 разом з чоловіком ОСОБА_8 та донькою. Вони разом вели спільне господарство, спільно будувались.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, за наявності інших спадкоємців попередньої черги спадкування, на підставі ст. 1264 ЦК України, спадкують інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 помер 08 жовтня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №160177 виданим виконкомом ОСОБА_5 селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 08 жовтня 2013 року, актовий запис про смерть №82 (а.с.8).

Згідно листа завідуючої Виноградівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області від 13.12.2017 року №505/01-16 видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8, який помер 08 жовтня 2013 року, немає можливості, оскільки не представлено документів, що стверджують родинний зв'язок з померлим (а.с.17).

Окрім того, відповідно до листа завідуючої Виноградівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області від 26.01.2018 року №26/01-16 суду надано копію незакінченої спадкової справи (а.с.31-32), згідно до якої підтверджується факт звернення позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8.

Згідно матеріалів незакінченої спадкової справи, за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулась лиш позивач ОСОБА_1, проте по справі існують інші спадкоємці по закону, а саме дочка померлого, яка в судовому засіданні відмовилась від своєї частки в спадковому майні, про що подала заяву.

Позивач ОСОБА_1 з 1976 року по 2013 рік та безпосередньо на день смерті ОСОБА_8, була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони вели спільне дворогосподарство, що підтверджується довідкою ОСОБА_5 селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №3232 від 27.11.2017 року (а.с.10, зворот).

Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений дослідженими в судовому засіданні доказами, а також показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Таким чином докази, на які посилається позивач, щодо підтвердження факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 1976 року до 2013 рік знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і суд вважає їх достатніми для прийняття рішення щодо факту проживання однією сім'єю позивача і спадкодавця без реєстрації шлюбу в період з 1976 року до 2013 рік.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази на які посилалися сторони, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо задоволення позову в цій частині, а саме встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 1976 року до 2013 рік.

Згідно до договору купівлі-продажу від 24 лютого 1981 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 селищної Ради депутатів трудящих Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі №17, ОСОБА_8 придбав цілий житловий будинок, що знаходиться в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17 (а.с.14-15).

Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №757 від 19.10.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району, Закарпатської області будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на жовтень 2017 року становить - 185361 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 118,6 кв.м., в тому числі житлова площа 64,4 кв.м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району, Закарпатської області зареєстровано за ОСОБА_8, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5 селищною радою від 24.02.1981 року №17 (а.с.11-13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ломоносова, 17, смт. Королево, Виноградівського району, кадастровий номер :03:006:0003 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, являється ОСОБА_8 (а.с.16).

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, установлених статтею 1259 Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До спадкоємці в другої черги законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (с. 1263 ЦК України).

І лише до четвертої черги законодавець відніс особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, про що свідчить незавершена спадкова справа №29/2014, заведена 13.02.2014 року (а.с.30-32), постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району. Дана обставина також підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії ВР 451696 виданого Виноградівським РВ УМВС України 23.03.1998 року (а.с.5-7).

Оскільки, оригінал договору купівлі-продажу на жилий будинок від 24.02.1981 року та оригінал свідоцтва про право власності на землю втрачено попереднім власником, позивач була вимушена звернутися до суду із вказаною вимогою.

Відповідно до п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на житловий будинок та земельну ділянку також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням задоволення позову, а також того, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.02.2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати, що складаються з 2910 гривень 81 копійки судового збору (352 грн. 40 коп. за вимогу щодо встановлення факту + 1853 грн.61 коп. за вимогу щодо визнання права власності на житловий будинок + 704 грн. 80 коп. за вимогу щодо визнання права власності на земельну ділянку) слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.4, 5, 13, 76-81, 141, 263,265, ст.268, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сімєю без реєстрації шлюбу з покійним ОСОБА_8 в період з 1976 року по 2013 рік.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою вул. Ломоносова, 17, смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17 загальною площею 118,6 кв. м., житлова площа 64,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 08 жовтня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою вул. Ломоносова, 17, смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, право власності в цілому на земельну ділянку кадастровий номер :03:006:0003, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, адреса Виноградівський район, смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 08 жовтня 2013 року.

Зобовязати ОСОБА_1 на підставі рішення суду здійснити державну реєстрацію визнаного за нею нерухомого майна.

Судові витрати, що становлять 2910 гривень 81 копійку судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

ГоловуючийОСОБА_10