Справа № 314/2311/18
Провадження № 2/314/1026/2018
15.06.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Беспалько Т.Д., за участю секретаря Печонкіної В.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, мотивуючи вимоги тим, що вона разом з відповідачем має неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка має намір влітку 2018 року, разом з донькою здійснити поїздку за межі України, з метою оздоровлення та отримання туристичного досвіду. Але не зважаючи на це, батько неповнолітньої - ОСОБА_2 в усній формі не відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини але до нотаріуса не з'являється та письмової згоди не надає.
Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на мотиви, викладені в позові та просить його задовольнити.
Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 11 травня 2017 року виданим Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Позивачка має намір влітку 2018 року, разом з донькою здійснити поїздку за межі України, з метою оздоровлення та отримання туристичного досвіду. Але не зважаючи на це, відповідач - ОСОБА_2 дозволу на виїзд дитини не надає, що унеможливлює здійснити поїздку за кордон.
Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно з приписами ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, чинне законодавство не передбачає підстави для відмови у перетині кордону дитиною, а лише встановлює особливий порядок надання дозволу на виїзд неповнолітньої особи у разі відсутності згоди одного із батьків за рішенням суду.
Суд зважає на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Отже, беручи до уваги той факт, що судом, при розгляді даної справи, не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України, для забезпечення їх інтересів, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька.
Обставин, які з урахуванням віку та стану здоров'я, перешкоджали б виїзду неповнолітній за кордон судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,19,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до будь-якої країни, будь-який період, з поверненням в Україну - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди її батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення повноліття.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянский районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько