Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8346/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/8346/16 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м.Житомир,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона працювала у ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на посаді касира та 01 липня 2016 року її було звільнено із займаної посади на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. При звільненні їй не було видано трудової книжки. Вона висловила бажання про пересилання трудової книжки поштою, однак трудова книжка повернута не була. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 10 022 грн 48 коп., за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 та 38 300 грн за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, у звязку із неповерненням трудової книжки.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у звязку із затримкою видачі у період з 01.07.2016 по 31.12.2017 трудової книжки в загальному розмірі 48 322 грн 48 коп. і сплачений судовий збір у розмірі 551грн 20 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зокрема, вказує, що позивачем штучно створені умови для нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту видачі трудової книжки роботодавцем, оскільки позивач у день звільнення 01.07.2016 не зверталася до товариства з метою отримання трудової книжки, неодноразові звернення товариства з проханням зявитися для отримання трудової книжки позивачем проігноровані, товариство не отримувало від позивача згоду на надсилання трудової книжки поштою. Крім того, позивачем не заявлена у позові вимога про видачу трудової книжки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ( її представник) дійсно письмово зверталася до відповідача із заявою у якій просила надіслати їй належним чином завірені копії наказів про відсторонення від роботи, про звільнення з роботи, а також копії усіх документів, що стали підставою для видачі вказаних наказів, в тому числі і трудову книжку. Оскільки відповідач не видав ОСОБА_1 трудову книжку, а тому це є підставою для стягнення на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на посаді касира.

Наказом №2617-К про припинення трудового договору ОСОБА_1 звільнено 01.07.2016 з посади касира за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

За правилами п. 4.2 Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Днем звільнення у такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п. 2.10 цієї Інструкції.

Встановлено, що в день звільнення 01 липня 2016 року ОСОБА_1 була відсутня на роботі, трудова книжка їй не була видана.

01 вересня 2016 ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» направило листа ОСОБА_1, в якому повторно повідомило, що їй необхідно з'явитись в м. Київ, вул. Ярославів Вал,10-Б для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням. Матеріали справи не містять письмових доказів стосовно того, що відповідач з 02.07. по 01.09.2016 року повідомляв позивачку, що їй необхідно з'явитися до товариства для отримання трудової книжки.

14 вересня 2016 року адвокат ОСОБА_2 направила до ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» адвокатський запит про видачу копій наказів про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, про звільнення з роботи, довідку про заробітну плату за травень, червень 2016 року, а також просила надіслати трудову книжку ОСОБА_1 на її поштову адресу цінним листом з описом.

Саме цей адвокатський запит, суд першої інстанції вважав, письмовою згодою ОСОБА_1 про направлення їй трудової книжки поштою.

Листом №1582/230916 від 23.09.2016 ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» повідомило адвоката ОСОБА_2, що товариство є господарським товариством зі спеціальним статусом фінансової установи, відтак, надавати їй будь-які запитувані документи та/чи інформацію вони, на жаль, не мають правових підстав.

В цей же день листом № 1583/230916 відповідач знову повідомив ОСОБА_1, що їй необхідно з'явитись в м. Київ, вул. Ярославів Вал,10-Б для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням та зазначив, що у випадку, якщо вона не має можливості приїхати за адресою місцезнаходження товариства та отримати трудову кнжку, і не заперечує, щоб товариство направило трудову книжку поштою, повідомила їх листом. Також в листі було роз'яснено, що лише маючи її згоду товариство надішле їй трудову книжку поштою, відповідно до п.4.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58.

З огляду на наведені обставини, вина роботодавця у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_1 є за період з 01.06. по 01.09.2016 року. Разом з тим відсутня вина відповідача у невидачі трудової книжки ОСОБА_1 після 01 вересня 2016 року, оскільки відповідач на виконання вимог п.4.2. Інструкції неодноразово звертався до позивачки з проханням прибути за місцезнаходженням товариства та отримати трудову книжку або надати письмову згоду на відправлення її поштою. Між тим, ОСОБА_1 не з'явилася до товариства для отримання трудової книжки та не направила листа про пересилання трудової книжки поштою.

Посилання суду першої інстанції на адвокатський запит, як на письмову згоду ОСОБА_1 отримати трудову книжку поштою, є безпідставним оскільки в розумінні п.4.2. Інструкції адвокатський запит, в якому міститься вимога про направлення трудової книжки поштою, не є згодою працівника про направлення їй трудової книжки поштою.

Частиною 5 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Встановлено, що в день звільнення ОСОБА_1 не була видана не тільки трудова книжка, з нею не був проведений повний розрахунок.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2016 відповідач перерахував ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06 по 01.07.2016 та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 2342 грн 80 коп. Крім того, їй було перераховано середній заробіток за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку за період з 02.07. по 01.09.2016 у розмірі 2 674 грн 75 коп.

За порушення трудових прав працівника при одному звільненні не можливе стягнення середнього заробітку як за ст.117 КЗпП України так і за ст.235 КЗпП Украни, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.07. по.01.09.2016 року, тому її вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за цей же період не підлягають задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача.

За правилами ст.141 ЦПК України апеляційний суд стягує з ОСОБА_1 на користь відповідача 826 грн 80 коп. судових витрат понесених за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» про стягнення середнього заробітку за час видачі трудової книжки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» 826 грн 80 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 14 червня 2018 року.

Головуючий

Судді