Ухвала

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 639/2571/16-ц

провадження № 61-11021ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у складі судді Іванової І. В. від 21 квітня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Швецової Л. А. від 19 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором станом на 08 березня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 53 681 грн 14 коп., з яких: 10 000 грн - заборгованість за кредитом; 38 607 грн 90 коп. - заборгованість за процентами; 2 040 грн 80 коп. - пеня, а також штрафи: 500 грн - фіксована частина та 2 532 грн 44 коп. - процентна складова, яку просив суд стягнути з відповідача нс свою користь.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом та остаточно просила визнати незаконними збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року до 34,8 % і з 01 квітня 2015 року по 08 березня 2016 року до 43,2 %; визнати незаконним збільшення в односторонньому порядку суми комісії за зняття готівки; звільнити її від сплати неустойки за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання; зобов'язати банк повернути на її рахунок помилково списані кошти за операціями за 27 вересня 2010 року, 08 лютого, 24 березня, 09 липня, 09 листопада та 13 грудня 2011 року, 10 травня та 27 вересня 2012 року, здійснивши перерахунок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 681 грн 14 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року в частині розміру заборгованості змінено, в частині стягнення судового збору у розмірі 1 378 грн скасовано. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 807 грн 90 коп. Судові витрати компенсовано за рахунок держави. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У лютому 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

26 лютого 2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/2571/16-ц.

Надіслано учаснику справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до закінчення касаційного провадження

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. від 21 квітня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 53 681 грн 14 коп. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Крім того, заявлено зустрічний позов з вимогами немайнового характеру, а саме про визнання незаконними збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом та суми комісії за зняття готівки, а також звільнення від сплати неустойки за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та зобов'язання повернути на її рахунок помилково.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому воно підлягає закриттю.

За правилами статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року зупинене виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про поновлення їх виконання.

Керуючись статтями 389, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у складі судді Іванової І. В. від 21 квітня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Швецової Л. А. від 19 грудня 2017 року закрити.

Поновити виконання рішенняЖовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В.М. Коротун

В.П. Курило