Справа № 372/3619/15-ц
Провадження № 4-с-35/18
У Х В А Л А

іменем України

17 вересня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.

за участю представників скаржника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

державного виконавця Курашової К.В.,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства, скаржнику вона не надсилалась, а 18.06.2018 року випадково дізнався про існування судового рішення винесене Обухівським районним судом Київської області від 04.02.2016 року, лише після надсилання вимоги державного виконавця про сплату заборгованості на адресу місця роботи скаржника. 22.06.2018 року скаржником була подана заява державному виконавцю у даному виконавчому провадженні про ознайомлення з матеріалами провадження, відкликання вимоги державного виконавця від 29.05.2018 року №8905 та прийняття постанови про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №50722198 стягувачу, оскільки згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок та інші господарські споруди (барбекю, сарай, погріб, огорожа) вже не є власністю скаржника. Крім того 05.07.2018 року о 10.30 год. скаржник та декілька сусідів, перебували за адресою, що була визначена державним виконавцем у вимозі для проведення виконавчих дій, однак останній для проведення дій не зявився, про що був складений акт. Не провівши жодної виконавчої дії, державний виконавець при прийнятті спірного рішення керувався виключно заявою стягувача, що не відповідає принципу рівності сторін у виконавчому провадженні. Оскільки рішення суду є заочне, скаржник обєктивно не знав про нього і не мав участь у відповідному судовому процесі, з моменту відкриття виконавчого провадження і по червень 2018 року скаржник не отримував жодних процесуальних документів по ньому та з урахуванням факту відчуження скаржником права власності на відповідний обєкт нерухомого майна на користь іншої особи, тому просив поновити скаржнику строк звернення до суду; визнати дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_5 щодо накладення штрафу на ОСОБА_4 та скасувати постанову від 11 липня 2018 року ВП № 50722198 про накладення штрафу; розподілити витрати повязані з розглядом скарги, відповідно до приписів ст. 452 ЦПК України.

Представники скаржника ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судовому засіданні вимоги скарги підтримали, вважали, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства, її примірник скаржнику не надсилався, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які вимоги державного виконавця щодо зобовязання скаржника виконати судове рішення, просили задовольнити вимоги скарги.

Державний виконавець Курашова К.В. в судовому засіданні заперечила щодо вимог скарги посилаючись на те що, скаржнику була направлена постанова про накладення штрафу в день винесення постанови, а саме 11.07.2018 року, яку скаржник особисто отримав 15.08.2018 року, вважає її законною та винесеною відповідно вимог законодавства.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо вимог скарги заперечив повністю та просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2016 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-54/16 про зобовязання ОСОБА_4 звільнити частину зайнятої ним належної ОСОБА_3, на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0025 га за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Вишнева, 33, шляхом знесення (прибирання, демонтування) огорожі (паркана) та видалення бетоннго фундаменту між двома земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, побудованого на цій земельній ділянці, з урахуванням даних уточненного кадастрового плану і акту огляду огорожі, після 25 метрів від початку огорожі, з боку вулиці Вишнева, до її закінчення взводж 39 метрів, яка перешкоджає користуванню власним майном.

Постановою державного виконавця старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11.07.2018 року накладено на боржника ОСОБА_4 штраф на корить держави у розмірі 1700 грн. через невиконання рішення суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. У розумінні цієї норми права державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

15.02.2016 року Обухівським районним судом Київської області виданий стягувачеві виконавчий лист №2-54/16 на підставі рішенням від 04.02.2016 року винесений Обухівським районним судом Київської області, що набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 6 цього ж Закону визначені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд вважає, що при винесенні державним виконавцем Курашовою К.В. постанови від 11.07.2018 року про накладення щодо боржника ОСОБА_4 штрафу у розмірі 1700.00 гривень допущено порушення прав та законних інтересів боржника ОСОБА_4, так як останній не приймав участі у виконавчому провадженні, не залучалася до проведення виконавчих дій, не був належним чином повідомлений про час, день і місце вчинення виконавчих дій державним виконавцем, що ним проведені. Вказана постанова, як незаконна, підлягає скасуванню.

Тому, необхідно визнати неправомірними дії державного виконавця Курашової К.В. при винесенні постанови від 11 липня 2018 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 50722198, скасувавши вказану постанову, як незаконну. Оскільки вимоги скарги сформульовані не в повній мірі коректно з огляду на те, що оскаржувані дії виразились саме у винесенні процесуального рішенні оскаржуваної постанови, такий спосіб захисту буде достатнім і обґрунтованим, тому скаргу слід задовольнити в частині доведених вимог.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, слід поновити порушене право заявника шляхом визнання неправомірною і скасування постанови головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_5 ВП № 50722198 від 11 липня 2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_4.

Повідомлені скаржником причини пропуску строку оскарження, які полягали у несвоєчасному отриманні оскаржуваної постанови, є поважними, тому строк оскарження слід поновити.

Керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_4 строк звернення до суду із скаргою.

Визнати неправомірною і скасувати постанову головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_5 ВП № 50722198 від 11 липня 2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_4.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали

Суддя М.В.Кравченко