Справа № 152/100/18
Провадження № 22-ц/772/1310/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Оніщука В.В., Копаничук С.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3

на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року, ухвалене в місті Шаргороді під головуванням судді Славінської Н.Д., повний текст якого складений 16 квітня 2018 року,

в справі №152/100/18

за позовом ОСОБА_4 (позивач)

до ОСОБА_3 (відповідач),

про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в районний суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем позивач має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого з відповідача на її користь рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно.

На даний час змінилося законодавство, зросла мінімальна заробітна плата та мінімальний розмір аліментів, тоді як відповідачем аліменти сплачуються у розмірі, що менший встановленого ч. 2 ст. 182 СК України.

Як одержувач аліментів на утримання сина ОСОБА_5, вона відповідно до вимог ст. 181 СК України звернулась із позовом про зміну способу стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року у твердій грошовій сумі з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, на утримання дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх у частці від доходу в розмірі чверті (1/4 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 щодо зміни способу стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального і норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову щодо зміни способу стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що змінюючи спосіб стягнення аліментів суд першої інстанції не врахував, що при зміні способу присудження аліментів, що фактично є, на думку апелянта, зміною розміру аліментів підлягають застосуванню низка норм щодо обов'язку батьків утримувати дітей. Крім того зазначив, що вказуючи у рішенні на потребу збільшення розміру аліментів, суд визнав в даному випадку саме позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, адже позов поданий саме з такою метою.

Від позивача ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, а сторонами не заперечуються наступні обставини справи.

Позивач та відповідач мають спільну дитину: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, відповідно до якого батьком дитини зазначений відповідач, а матір'ю - позивач (а.с. 4).

На утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_3 за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року у справі №152/1242/14-ц стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, про що 24.07.2014 року видано виконавчий лист.

Дитина сторін - син ОСОБА_5 проживає з позивачем ОСОБА_4, знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Козлівської сільської ради від 13.12.2017 року №1204 (а.с. 5).

Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, які регулюються Сімейним кодексом України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналогічна норма закріплена у статті 51 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, і підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років, який з 01 січня 2018 року становить 1492 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який і визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами статті 89 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, оскільки є меншим мінімального розміру аліментів, а це суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

При цьому суд першої інстанції вірно виходив із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Апеляційний суд відкидає посилання апелянта на те, що позов поданий позивачем фактично з метою збільшення розміру аліментів, а тому при його вирішенні застосуванню підлягає норма статі 192 СК України.

Так, за рішенням суду аліменти на утримання дітей присуджуються двома способами - у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено в абзаці 1 частини 3 ст. 181 СК України.

Порядок вирішення питання щодо зміни способу стягнення аліментів та особи, які мають право звернутися з таким позовом до суду, визначені в абзаці 2 ч. 3 ст. 181 СК України, тоді як ст.192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто збільшення або зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді:/підпис/ Оніщук В.В.
/підпис/ Копаничук С.Г.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.