Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 183/2711/15-ц

провадження № 61-5288св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року у складі судді Городецького Д. І. та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів Глущенко Н. Г., Осіяна О. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування моральної шкоди. В подальшому ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги та просив відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року позовна заява ОСОБА_4 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди залишена без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції).

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_4 зазначав, що 16 березня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним якої є ОСОБА_5, позивачу були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «Провідна».

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 позивачу була спричинена моральна шкода у розмірі 50 000 грн, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав ушкодження здоров'я, переніс фізичний біль та душевні страждання, тривалий час проходив лікування в умовах стаціонару, продовжував лікуватися амбулаторно.

За таких обставин з урахуванням статей 22, 23, 1167 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив суд відшкодувати на його користь з ПрАТ «СК «Провідна» 5 000 грн моральної шкоди, а з ОСОБА_5 45 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 10 000 грн моральної шкоди, 826,80 грн судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 551,20 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 як власник джерела підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом, спричинив тілесні ушкодження позивачу і вироком суду визнаний винним у насідках дорожньої пригоди, у зв'язку з чим повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду. При визначенні розміру завданої ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн суд виходив із принципу розумності, справедливості та встановлених обставин того, що позивачу були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості; злочин, у вчиненні якого був визнаний винним ОСОБА_5, відноситься до злочинів, вчинених з необережності; ОСОБА_5 сплатив позивачу 2000 грн на відшкодування моральної шкоди. Крім того, суд взяв до уваги висновк судової-автотехнічної експертизи № 70/27-227 від 21 квітня 2015 року, який підтверджує наявність вини позивача у настанні наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна», суд першої інстанції виходив із того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 як водія транспортного засобу «ІЖ Планета-3» була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до документів позивачу було виплачене страхове відшкодування у розмірі 8 882,52 грн, з яких: 8 459,54 грн - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого та 422,98 грн - моральна шкода, що відповідає вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стягуючи компенсацію витрат на правову допомогу, суд з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановив, що представник позивача приймав участь у судових засіданнях протягом 1,5 години (1 378 грн х 40% = 551,20 грн х 1,5 год.), що дорівнює 826,80 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права.

16 грудня 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, визначаючи розмір відшкодування моральної школи, порушив норми процесуального та матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди встановили, що 16 березня 2015 року ОСОБА_5, керуючи мотоциклом «ІЖ Планета-3», рухався по зустрічній смузі дороги зі сторони с. Третя Ферма в напрямку с. Видвиженець Новомосковського району Дніпропетровської області, несвоєчасно вжив заходів до гальмування та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, чим порушив пункт 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців в області лівої ключиці, правої гомілки і правого гомілковостопного суглобу; закритих переломів лівої ключиці та обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, викликавши тривалий розлад здоров'я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, що перевищує 21 день.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. В межах кримінального провадження задоволено цивільний позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 9120,56 грн відшкодування матеріальних збитків та 20 000 грн моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь експертної установи 491,04 грн за проведення судово-автотехнічної експертизи. Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року вказаний вирок було скасовано в частині вирішення цивільного позову та матеріали направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 як водія транспортного засобу «ІЖ Планета-3» була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2481767.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до неї документів ПрАТ «СК Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 8 882,52 грн, з яких 8 459,54 грн на відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, та 422,98 грн на відшкодування моральної шкода.

Відповідно до статті 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1187 Цивільного кодексу Українипередбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ухвалюючи рішення щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, з урахуванням наведених норм матеріального права та встановлених обставин про характер фізичних і моральних страждань, яких позивач зазнав внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також з урахуванням принципу розумності і справедливості, правильно визначив розмір такої шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»розмір моральної шкоди, що підлягає виплаті страховою компанією, визначається виключно від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, який відповідно до статті 26-1 цього ж Закону становить 5 % від цього розміру.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій, встановивши, що ПрАТ «СК «Провідна» виплатила позивачу 422,98 грн моральної шкоди у розмірі 5 % від суми страхової виплати, і дані обставини позивач не заперечує, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення зі страхової компанії моральної шкоди. Доводи касаційної скарги такого висновку суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Доводів касаційної скарги щодо неправильного визначення судом першої інстанції судових витрат на правову допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки висновки, зроблені апеляційним судом з цього приводу ґрунтуються на обставинах справи і нормах закону.

Аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень у передбаченому статтями 411, 412 ЦПК України порядку немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило