Справа № 751/1120/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 серпня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В., за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради (надалі за текстом - третя особа), про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.03.2018 р. вищезазначену справу було передано до Апеляційного суду м. Києва з метою визначення підсудності вищезазначеної позовної заяви.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2018 р. підсудність вищезазначеної справи було визначено Подільському районному суду м. Києва.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у останньої народилася дитина ОСОБА_3, батьком якої є відповідач, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В серпні 2014 року фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем було припинено. З грудня 2014 року позивач стала проживати однією сім'єю з громадянином ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1. 14.06.2016 р. між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб. З серпня 2014 р. та по дату подання позовної заяви позивачу точне місця перебування відповідача не відоме. Вказала, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує харчування, медичний огляд та лікування дитини. З серпня 2014 р. відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною та не бачив її. Вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, позивач не може оздоровити доньку за кордоном, оскільки від відповідача потрібна згода на перетин кордону малолітньою дитиною, а будь-які спроби та намагання позивача зв'язатися з відповідачем залишалися без задоволення.

До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі виникнення обставин передбачених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, відзив не подавав, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

До початку судового засідання від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача підтримала в повному обсязі та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у позивача народилася дитина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (Серія НОМЕР_2), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 08.02.2013 р., про що зроблений відповідний актовий запис № 36, де в графі мати вказано ОСОБА_5, та в графі батько записаний ОСОБА_2 (а.с. 5).

Та обставина, що відповідач по справі є батьком малолітньої ОСОБА_3, підтверджується долученої до матеріалів справи копії паспорта останнього, де вказано в графі діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

На час народження спільної доньки, позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах.

14.06.2016 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (Серія НОМЕР_3), виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 14.06.2016 р., про що зроблено відповідний актовий запис № 717 (а.с. 9).

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_2» (а.с. 9).

Рішенням Новозаводської районної у м. Чернігові ради виконавчого комітету у складі комісії було затверджено висновок про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету районної у місті ради від 12.02.2018 р. № 26 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано, що орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного комісією сектору профілактичної роботи та соціального захисту дітей ССД Новозаводської районної у м. Чернігові ради, при перевірці обстеження умов проживання ОСОБА_3, встановлено що, остання проживає з матір'ю - ОСОБА_1, братом - ОСОБА_6 та вітчимом - ОСОБА_4. Обстеження було проведено за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності до якого, для виховання та розвитку дитини ОСОБА_3 створені всі умови для навчання та відпочинку (а.с. 6).

Вищевказані обставини, також підтверджується актом від 14.12.2017 р., складеного за підписом мешканців будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з якого вбачається, що позивач, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мешкають за вищевказаною адресою без реєстрації з січня 2014 р. та по теперішній час, натомість відповідач по справі за даною адресою не мешкає, та місце реєстрації останнього не відоме (а.с. 10).

Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі за текстом - СК України).

Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді на адвокатський запит Головному управлінню національної поліції в Чернігівській області, вказано, що відповідно до бази даних ІІПС «Армор» ГУНП в Чернігівській обл. та обліків надходження скарг, заяв та повідомлень до ВДЗ ГУНП в Чернігівській обл. інформація щодо звернень громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, по факту перешкоди з боку будь-яких осіб у його спілкуванні з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 01.06.2014 р. по 17.12.2017 р., до територіальних органів поліції ГУНП в Чернігівській обл. не надходила (а.с. 13).

У відповідності про розгляд адвокатського запиту від 28.11.2017 р. № 01-23/ін.-890 на № б/н від 16.11.2017 р., Новозаводська районна у м. Чернігові рада повідомила, що відповідач по справі до органу опіки та піклування районної у місті ради, з червня 2014 р. і по час надання відповіді на запит, із заявами (скаргами, повідомленнями) про усунення останньому перешкод з боку будь-яких осіб у його спілкуванні з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р., не звертався (а.с. 14).

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно довідки від 01.12.2017 р. № 90, виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 66, відповідач не приймає участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, натомість, вихованням останньої займається мати - ОСОБА_1 (а.с. 16).

У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &aся; Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Таким чином, при вирішенні питання можливості позбавлення батьківських прав одного із батьків дитини суд має з'ясувати чи дійсно останній мав можливість виконувати свої батьківські обовязки та ухилявся від їх виконання.

Вказану позицію висловив ЄСПЛ, зазначивши, що суд, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про розєднання сімї, повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (справа «Шульц проти Польщі» (Schultz v. Poland), № 50510/99, від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини» (Remmo and Uzunkaya v. Germany), № 5496/04, від 20 березня 2007року; та «Полашек проти Чеської Республіки» (Polasek v. Czech Republic), № 31885/05, від 8 січня 2007року).

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету районної у місті ради від 12.02.2018 р. № 26 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано, що орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). В звязку з наведеним органом опіки та піклування надано позитивний висновок щодо можливості позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, судом встановлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її батька, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останнього батьківських прав відносно ОСОБА_3

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. ст. 258, 259, 263, 265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити;

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_4) відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення;

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи;

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк