Справа № 308/1955/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 червня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Бота О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали договір № б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_2 станом на 31.12.2017 має заборгованість в розмірі 104291.48 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом з матеріалів справи,24.10.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали договір № б/н, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.10.2013 року, ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31.12.2017 року має заборгованість в розмірі 104291.48 грн. (сто чотири тисячі двісті девяносто одну гривню сорок вісім копійок ), яка складається з наступного: 4792.13 грн. заборгованість за кредитом; 90037.88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4019.02 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4942.45 грн. штраф (процентна складова).

Згідно з положеннями п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6, п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту там овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту.

У відповідності з вимогами п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідачне надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з положеннями п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі, в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

А також відповідно до п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленій банком частці, у разі невиконання власником або довіреною особою власника, своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

На даний час відповідачпродовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно Розрахунку, наданого банком, з 24.10.2013 року відповідачка скористалась кредитною карткою, отримавши кредит у розмірі 4800.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 %, а не 43,20%, як зазначено у позовній заяві. Прострочена заборгованість за кредитом виникла 26.12.2013 року, тому кількість днів простроченої заборгованості по кредиту станом на 31.12.2017 складає 1466 днів.

Щодо відсоткової ставки, яка збільшена банком з 30.00% до 43,20% станом на 31.12.2017, суд враховує наступне.

Відповідно до наданого банком Розрахунку, 01.09.2014. банком збільшено процентну ставку з 30,00 % до 34,80 %, 01.04.2015. до 43,20 %.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідач же згоди на підвищення відсоткової ставки з 30,00% до 43,20% річних не надавав, згідно заяви її представника, вважають підвищення процентної ставки банком- незаконним.

Банком при нарахуванні процентів застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 24.10.2013 року, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Отже, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позовні вимоги підлягають до задоволення на суму 4792.13 грн.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредит брався під 30,00 % річних, але банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 43,20 % річних. Банк просить стягнути заборгованість, де тіло кредиту 4792.13 грн., а відсотки за користування кредитом 90037.88 грн., тобто відсотки у 18.8 разів вищі, ніж отриманий кредит, що для суду є очевидно не справедливим.

Суду не надано доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало якесь листування, узгодження зміни процентної ставки чи будь-який інший двохсторонній обмін інформацією.

А враховуючи, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає не доведеним факт узгодження підняття процентної ставки.

Тому суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30,00 % на рік.

Розраховано заборгованість за процентами за наступною формулою:

(А1*0,300*А2)/360 днів = Х, де А1 це тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення.

Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 1466 днів прострочення.

Отже, (4792.13 грн*0,300*1466днів)/360днів=5854.39 грн.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають проценти у розмірі 5854.39 грн.

Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 4019.02 грн., яка підлягає стягненню, оскільки порушення зобовязання відповідачем мало місце, тому позовні вимоги в частині стягнення пені необхідно задовольнити.

Загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними за період від 24.10.2013 до 31.12.2017, виходячи з поданих доказів, складає 14665.54 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4792.13 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 5854.39 грн., а також пеня 4019.02 грн.

Щодо стягнення штрафу (процентної складової), суд зазначає наступне.

Так, у відповідності з вимогами п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи, що загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними за період від 26.12.2013 до 30.12.2017, виходячи з поданих доказів, складає 14665.54 грн., то штраф (процентна складова) буде складати 733,28 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товаристваОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були заявлені в розмірі 104 291,48 грн, задоволено вимоги в розмірі 15398.83 грн, що складає 14.77%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за сплачений судовий збір в розмірі 260,25 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 627, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 76, 89, 141, 280, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» () заборгованість в розмірі 15898.82грн. (пятнадцять тисяч вісімсот девяносто вісім гривень вісімдесять дві копійки), яка складається з наступного: 4792.13 грн. заборгованість за кредитом; 5854.39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4019.02 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 733.28грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» () судовий збір розмірі 260,25 грн. (двісті шістдесят гривень двадцать п'ять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3