Ухвала

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 500/2850/16-ц

провадження № 61-27317ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу фермерського господарства «Стоянов А. А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом фермерського господарства «Стоянов А. А.» до ОСОБА_2, фермерського господарства «Дінекс-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року фермерське господарство «Стоянов А. А.» (далі - ФГ «Стоянов А. А.») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Дінекс-Агро», та скасувати державну реєстрацію права оренди землі за даним договором. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 04 січня 2011 року між ним і ОСОБА_2 був укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки строком на 10 років (однак без проведення державної реєстрації такого правочину). Вважав, що уклавши оспорюваний договір, відповідачі порушили його право користування земельної ділянкою.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року у складі судді Грубіян Л. І., залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М., Черевка П. М., у задоволенні позову ФГ «Стоянов А. А.» відмовлено.

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФГ «Стоянов А. А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року.

Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Крім того, представник ФГ «Стоянов А. А.» порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що касаційна скарга подана з пропуском визначеного строку - 17 квітня 2018 року у зв'язку з отриманням копії постанови апеляційного суду 17 березня 2018 року.

Оскільки зазначені заявником причини пропуску процесуального строку є поважними, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Суд касаційної інстанції вважає, що дана справа за позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації оренди землі є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України та частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ФГ «Стоянов А. А.» подавкасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити фермерському господарству «Стоянов А. А.» строк на касаційне оскарження рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Стоянов А. А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом фермерського господарства «Стоянов А. А.» до ОСОБА_2, фермерського господарства «Дінекс-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації оренди землі відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель