Справа № 621/1775/18
Провадження № 2-н/621/96/18
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2018 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Шахова В.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

в с т а н о в и в:

17.07.2018 року Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 3999 грн. 91 коп. та судових витрат у розмірі 176 грн. 20 коп.

В заяві зазначено, що вказана заборгованість утворилася за період з 01.06.2015 року по 31.06.2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що відповідає вимогам ст. 261 ЦК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити, в т.ч., якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявлено вимогу з перевищенням строку позовної давності, вбачаю підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 3-5, 161, 163, 165, 166 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 19.09.2018 року.

Суддя: