Справа № 372/2750/18
Провадження № 2-о-106/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Рудніцької О.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про застосування обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

14.09.2018 заявник звернулась з заявою до Обухівського районного суду Київської області про застосування обмежувального припису, в якому зазначила, що 03.10.2013 було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3 Під час сумісного проживання, 15.07.2014 у них народився син ОСОБА_4. В березні 2018 року заявник, в звязку з суперечностями вирішила шлюб розірвати, про що повідомила ОСОБА_3 Спочатку він не заперечував проти розірвання шлюбу, проте після подачі позову про розірвання шлюбу та призначення справи до судового розгляду поведінка ОСОБА_3 стала погіршуватись, він почав залякувати заявника, психологічно та морально тиснув на неї та на їх спільну дитину. 04.07.2018 ОСОБА_3 її побив та вигнав з їх спільної квартири, після чого її госпіталізували до лікарні з струсом мозку. Після чого, вона звернулась з відповідними заявами про вчинення злочину відносно неї та сина до правоохоронних органів. В звязку з погрозами в її сторону, застосуванням фізичного та психологічного насильства відносно неї та їх сина та побоюванням за своє життя, заявник просить застосувати відносно ОСОБА_3 обмежувальний припис терміном 6 місяців а саме обмежити спілкуватись з нею та їх дитиною, заборонити перебувати в місці їх спільного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди в користуванні вказаним майном, заборонити наближатись на відставнь до 1 км до місць де проживає, працює часто буває заявник та їх дитина, заборонити їх розшукувати та вести листування, телефонні переговори або контактувати іншим чином.

В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали з підстав викладених в заяві, крім того, ОСОБА_1 додатково повідомила, що 03.10.2013 було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3 Під час сумісного проживання, 15.07.2014 у них народився син ОСОБА_4. В березні 2018 року ОСОБА_3, який перед цим, довгий час не працював, отримав нову роботу, проте коштів не надавав, почались інші розлади в сімейному житті. В звязку з чим, заявник вирішила подати заяву про розлучення, про що повідомила ОСОБА_3, він не заперечив щодо цього. Після подачі позову, перед першим судовим засіданням в ніч з 03.07.2018 на 04.07.2018 ОСОБА_3 сильно її побив в присутності дитини та вигнав з їх спільної квартири, після чого до ранку до квартири не пускав. 04.07.2018 вечором, коли вона потрапила до квартири, ОСОБА_3 знову почав їй погрожувати в присутності дитини, так продовжувалось декілька днів, до того часу поки вона не переїхала жити до свої знайомих разом з сином та переховуватись від ОСОБА_3, оскільки переживала за своє життя. Крім того, після побиття вона звернулась до поліції за вказаними фактами її побиття та жорстокого поводження з дитиною та проходила лікування з діагнозом закрита черемхо-мозкова травма та струс мозку. В подальшому вона, проживала у свій власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином. ОСОБА_3 далі їй погрожує, син проходив курс лікування у психолога, почав боятись батька погано спати, мочитись вночі, вона переживає за своє та сина життя, у спільній квартирі не буває та не живе з викладених підстав. В звязку з цим, просить заяву задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні подав заперечення щодо поданої заяви та додаткового пояснив, що вказані заявником факти нічим не підтвердженні, кримінальне провадження щодо зґвалтування закрите за заявою ОСОБА_1, щодо жорстокого поводження з дитиною не відкрите кримінальне провадження, а щодо нанесення легких тілесних ушкоджень відсутній обвинувальний вирок. Вказує, що мета подання такої заяви лише відібрати сина та позбавити його батьківських прав. Він ніколи не бив ОСОБА_1 син його любить, сумує за ним, проте, заявник не дає можливості йому бачитись з сином, в звязку з чим, він звернувся до органу опіки та піклування за захистом свої порушених прав як батька та рішенням комісії, яким було встановлено порядок спілкуванням з сином та зобовязано заявника не чинити йому перешкоди. В звязку з чим, просить відмовити в задоволенні вказаної заяви в звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, зацікавлену особу, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03.10.2013 І-БК № 237965 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружились 03.10.2013, актовий запис 2679.

Відповідно до свідоцтва про народження від 22.07.2014 І-ОК №272881 ОСОБА_5 народився 15.07.2014, батьками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_1, актовий запис №251.

Відповідно до виписки із історії хвороби № 2294 від 11.07.2018 Обухівської ЦРЛ, ОСОБА_1, захворіла 04.07.2018, госпіталізована 05.07.2018, виписана 11.07.2018, діагноз закрита ЧМТ, струс головного мозку.

Відповідно до довідки Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 12.07.2018 № 4663, визначено, що ОСОБА_1 10.07.2018 зверталась до Обухівського ВП ГУНП в Київській області з приводу жорстокого поводження батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5

Відповідно до витягу з ЄРДС від 12.07.2018, ОСОБА_1 12.07.2018 звернулась з заявою про те, що 03.07.2018 за адресою: Київська обл., Обухівський район, м. Українка, вул. Київська 1-В їй було нанесено тілесні ушкодження її чоловіком ОСОБА_6 правова кваліфікація ч.1 ст.12ц5 КК України, номер кримінального провадження 0000679.

Відповідно до інформаційної довідки про психологічно-діагностичні консультації з ОСОБА_5 15.07.2014, ФОП психолога ОСОБА_7, встановлено, що виявлена поведінка дитини може формувались внаслідок вчинення фізичного насильства по відношенню до дитини, або якщо дитина стає свідком таких дій в найближчому оточенню, зі слів дитини, тато сильно бив ногами двері і дитина перелякалась, має тісний емоційний зв'язок з матірю, на свідомому рівні відчуває страх, тривогу і сильну злість на батька, ці почуття виснажують дитину, має почуття страху, суму і злості, рівень тривожності вище середнього, наявні симптоми посттравматичного стресового розладу. Рекомендовано, зокрема, зустрічі з батьком проводити в присутності матері і за умов поважного ставлення батьків одне до одного, уникати сильних стресів, агресивної поведінки з боку дорослих.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, зокрема виписку з історії хвороби ОСОБА_1, витягу з ЄРДР, висновку психолога, пояснень сторін, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника та їх малолітньої дитини, тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3

Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, що такого виду заходу як обмеження спілкування з матірю законом не передбачено, при цьому задовольняє обмеження спілкування з дитиною ОСОБА_5

Заборона перебувати в місці спільного проживання та усунення перешкод в користуванні майном також не може бути встановлено, оскільки заявник та малолітня дитина проживають в іншій квартирі, власником якої вона являється, доказів, що у ОСОБА_3 є інше місце для проживання суду не надано, а від так вказаний вид обмежувального заходу є надмірним та порушить право ОСОБА_3 на проживання, при цьому суд вважає за можливим заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці проживання заявника та дитини за адресою: АДРЕСА_2.

Суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_3 наближатись до відстань до 1 км до місця проживання заявника та дитини, при цьому інших місць та адрес, які часто відвідує заявник та дитина суду не надано.

Також суд задовольняє про застосування обмежувального припису у вигляді заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її.

Щодо заборони вести листування, телефоні переговори або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині, оскільки такі можливі ОСОБА_3 дії не можуть становити реальної загроз заявнику та дитині, крім того, сторони на даний час перебувають у судових спорах, що вимагає від них процесуально вести листування один з одним.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Беручи до уваги визнання заявником вимог, викладених в заяві, його відношення до скоєного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про застосування обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_3 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис терміном 3 (три) місяці, яким ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

-обмежити спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3;

-заборонити перебувати в місці приживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_3 з постраждалими особами ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3;

-заборонити наближатись на відстань до 1 км до місця проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_3;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її;

В задоволенні іншої частини заяви про застосування обмежувального припису відмовити.

Копію рішення направити до Обухівського ВП ГУНП в Київській області для взяття ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2018

Суддя О.Б. Тиханський