Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 344/3847/17

провадження № 61-19839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - адвокат ОСОБА_5,

заінтересована особа 1 - Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

заінтересована особа 2 - ОСОБА_6,

представник заінтересованої особи 1 - ОСОБА_7,

представник заінтересованої особи 2 - адвокат ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - адвокатом ОСОБА_8, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Пастернак І. А. від 02 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Томин О. О., Ясеновенко Л. В. від 09 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій з урахуванням уточнення вимог від 25 липня 2017 року, просив визнати його бабу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною та встановити над нею опіку та призначити його її опікуном.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його рідною бабою. Вона перебуває на обліку в Івано-Франківській обласній психоневрологічній лікарні № 3 з діагнозом - органічний розлад особистості у формі стійкого вираженого експлозивного варіанту органічного психосиндрому з періодичними параноїдними включеннями, симптом паркінсонізму, потребує постійного стороннього догляду і нагляду, не здатна повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, систематично відносно неї вчиняються протиправні дії, не усвідомлює обставини по належному володінню та користуванню приналежного їй рухомого та нерухомого майна. Окрім нього, в ОСОБА_6 близьких родичів немає. Заявник зазначає, що має можливість постійно доглядати та утримувати бабу, так як є матеріально забезпеченим та фізично здоровим та виявляє бажання бути її опікуном.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною.

Призначено ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_6

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_6 страждає на хронічний та стійкий психічний розлад, внаслідок якого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки. ОСОБА_4 є внуком ОСОБА_6 і здатний бути її опікуном.

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, надано обґрунтовану оцінку усім наявним у справі доказам, висновок суду про призначення ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_6 є правильним, оскільки недієздатна особа таким чином отримає належну опіку та найкращий догляд з боку її внука.

У квітні 2018 року представник ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково визнали ОСОБА_6 недієздатною, оскільки остання не перебуває на обліку в обласному психо-неврологічному диспансері, себе хворою не визнає і є такою, що усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Крім того, вирішення питання про призначення опікуна ОСОБА_6 судами здійснювалось всупереч волі останньої, оскільки між нею та ОСОБА_4 склалися неприязні відносини, що супроводжуються постійними конфліктами та заподіяння тілесних ушкоджень. Суди безпідставно не розглянули питання про можливість призначення опікуном ОСОБА_6 іншу особі - ОСОБА_9

У травні 2018 року ОСОБА_4 до касаційного суду подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу представника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін. Зазначав, що оскаржувані судові рішення є законними і такими, що базуються на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, яким дана належна оцінка, а висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 22 травня 2017 року № 124/2017 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає стійким хронічним психічним розладом - легко вираженою мультиінфарктною деменцією з психотичною симптоматикою, згідно МКХ-10 F01.1. Зазначене захворювання позбавляє ОСОБА_6 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а. с. 34-37).

Згідно з висновком комісійної судово-психіатричної експертизи від 06 грудня 2017 року № 585, проведеної в ході апеляційного провадження, ОСОБА_6 страждає стійким хронічним психічним захворюванням - органічним розладом особистості та поведінки у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, обтяженого органічним маячним розладом. ОСОБА_6 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки (а. с. 173-176).

Опікунська рада виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у висновку від 27 липня 2017 року № 47/45-1-37 визнала доцільним призначити опікуном ОСОБА_6 її рідного внука ОСОБА_4 в разі визнання її недієздатною (а. с. 47).

За змістом статей 39, 40, 41 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це; правовим наслідком визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частиною четвертою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов'язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Установивши, що ОСОБА_6 страждає стійким хронічним психічним розладом і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій або керувати ними, тому потребує встановлення над нею опіки, суди дійшли правильного висновку визнання її недієздатною.

Оскільки ОСОБА_4 є дієздатним, працює головним редактором тижневика «За лаштунками», за станом здоров'я може надавати соціальні послуги та відповідає вимогам, які ставляться до опікунів, суди, із урахуванням висновку органу опіки і піклування, дійшли правильного та обґрунтованого висновку про призначення останнім опікуном ОСОБА_6

Аргумент касаційної скарги про те, що вирішення питання про призначення опікуном ОСОБА_6 судами здійснювалось всупереч волі останньої, оскільки між нею та її онуком ОСОБА_4 склалися неприязні відносини, що супроводжуються постійними конфліктами та заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не узгоджується з матеріалами справи. Згідно довідки Івано-Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області (далі - Івано-Франківський ВП ГУНП в Івано-Франківській області) від 24 жовтня 2017 року № 14701 протягом 2017 року відносно громадянина ОСОБА_4 кримінальне провадження в Івано-Франківському ВП ГУНП в Івано-Франківській області не реєструвалось, до адміністративної відповідальності не притягувався, заходів профілактичного впливу не застосовувались(а. с. 126а).

Аргумент касаційної скарги по те, що ОСОБА_6 не перебуває на обліку в обласному психо-неврологічному диспансері є неспроможним, оскільки заявником надано належні та допустимі докази недієздатності ОСОБА_6, які останньою не спростовані.

За таких обставин, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, правильно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 квітня 2018 року було зупинено дію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - адвокатом ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2018 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило