АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/3853/2018

Унікальний номер № 760/14485/16-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Колдіної О.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саєр-Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Саєр Україна плюс» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 29 травня 2015 року працював на посаді керівника напрямку ТОВ &q?ді;Саєр Україна плюс&quТО;, а наприкінці лютого 2016 року його було переведено в ТОВ &quйо;Саєр-Україна&q?но; на посаду керівника напрямку.

У зв'язку з невиплатою ТОВ &q?

Позивач стверджував, що його не було ознайомлено з наказом про звільнення, не було видано трудову книжку та не виплачено всі належні суми, а саме не виплачено заборгованість по заробітній платі за період з березня 2016 року по 18 липня 2016 року, не виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки та не виплачено вихідну допомогу, передбачену статтею 44 Кодексу законів про працю України. Заяви щодо проведення розрахунку залишаються без відповіді.

Таким чином, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача 197 214,64 грн. заборгованості, з яких: 103 495,57 грн. - заборгованість по заробітній платі, 7 634,92 грн. - компенсація за невикористану відпустку, 86 084,15 грн. - вихідна допомога, передбачена ст. 44 Кодексу законів про працю України (трьохмісячна середня заробітна плата), а також просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 18 липня 2016 року по день прийняття рішення. (т.1 а.с.1-2)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Саєр-Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Саєр Україна плюс» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено. (т.2 а.с.40-45)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин та доказів якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. (т.2 а.с.68-72)

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІАпеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник - ОСОБА_2 підтримали скаргу і просили її задовольнити, представники відповідача - Данілін А.Ю., Лисиця Л.В. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази.(т.2 а.с.208-211)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилався на те, що з лютого 2016 року за безстроковим трудовим договором він працював на посаді керівника напрямку ТОВ &q? ;Саєр-Україна&q?ом;, проте відповідач не виплатив заробітну плату за трудовим договором.

Такі доводи позивача не знайшли підтвердження у судовому засіданні.

Так, до суду була надана фотокопія цивільно-правового договору від 15 квітня 2016 року, укладеного між ТОВ «Саєр Україна» (Замовник) і ОСОБА_1 (Виконавець), за яким Замовник доручив, а Виконавець брав на себе зобов'язання надати послуги з консультацій по теплотехнічному обладнанню і окремих питань передпродажної підготовки з 15 квітня до 31 травня 2016 року. (т. 1 а.с. 67)

За пунктом 1.1 цього Договору, Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Відповідно до пункту 2.1 цього Договору, за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 3100 щомісячно (за квітень та травень 2016 року).

Факт укладення договору і роботи позивача ОСОБА_1 у відповідача за вищевказаним цивільно-правовим договором представник відповідача Данілін А.Ю. в суді першої інстанції не заперечував, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.(т. 1 а.с. 70-81а)

За довідкою (форма ОК-7) Індивідуальних відомостей про застраховану особу, зазначені відомості про застраховану особу ОСОБА_1: з жовтня 2015 року по квітень 2016 року - Страхувальником ТОВ «Саєр Україна Плюс»; квітень - травень 2016 року - Страхувальником ТОВ «Саєр Україна»; з вересня по грудень 2016 року - Страхувальником ТОВ «Енергозбереження Київ».(т. 1 а.с. 66 т. 2 а.с. 127)

До суду надана довідка (форма ОК-5) Індивідуальних відомостей про застраховану особу, зазначені відомості про застраховану особу ОСОБА_1: з жовтня 2015 року по квітень 2016 року - Страхувальником ТОВ «Саєр Україна Плюс»; з вересня по грудень 2016 року - Страхувальником ТОВ «Енергозбереження Київ». При цьому, представником відповідача зазначено, що за квітень - травень 2016 року Страхувальником ТОВ «Саєр Україна» подавались відомості за іншого працівника (ОСОБА_8), за ОСОБА_1 такі відомості не подавались, тому вказану помилку було виправлено підприємством відповідача шляхом подання уточненого звіту та уточнена довідка (форма ОК-7) таких помилкових відомостей вже не містить. (т. 1 а.с. 73, 119, 122 т. 2 а.с. 128-129, 180-184)

На обґрунтування доводів про роботу за трудовим договором у ТОВ «Саєр Україна», позивач ОСОБА_1 надав до суду повідомлення директора ТОВ «ТЕПЛОІНВЕСТСЕРВІС» ОСОБА_9 від 07 квітня 2017 року № 14, директора ТзОВ «Р-Інжиніринг» від 12 квітня 2017 року № 227, директора ТОВ «БІОАЛЬТЕРНАТИВА» від 07 квітня 2017 року № 39, директора ТОВ «Енерго-лізинг плюс» від 12 квітня 2017 року № 12/04, за змістом яких у період з лютого по липень 2016 року ОСОБА_1 проводив від імені ТОВ «Саєр Україна» перемовини, надавав комерційні пропозиції, здійснював контроль за виконанням договірних зобов'язань, здійснював презентації продукції ТОВ «Саєр Україна». (т. 1 а.с. 89-90, 98-99)

Посилання позивача на вищевказані повідомлення, видаткові накладні про отримання певної продукції вищевказаними товариствами, надані позивачем ОСОБА_1 звіти про відрядження, які не містять будь-яких відміток позивача, відповідача та (або) підприємств, що зазначені у цих звітах, самі по собі не можуть бути визнані доказом перебування позивача із відповідачем у трудових відносинах та відрядження відповідачем на вищевказані підприємства позивача саме на виконання трудових обов'язків останнього.(т. 1 а.с. 91-97, 100-114)

Надана позивачем роздруківка рахунку на оплату № 2138 від 11 липня 2016 року, повідомлення не містять доказів проведення оплати відповідачем придбання квитків для позивача.(т. 1 а.с. 189-193, 215-216, 218-220 т. 2 а.с.130-13, 156-157, 199-205, 218-221)

Надані позивачем ОСОБА_1 таблиці, як розрахунок заробітної плати позивача, які містять зображення печатки підприємства відповідача, проте не містять підписів уповноважених осіб відповідача, заперечувались останнім та не можуть бути визнані доказом оплати праці позивача за укладеним сторонами трудовим договором, оскільки не містять відомостей, що зазначені суми є виплатами, які мають бути віднесені до заробітної плати за виконану роботу. (т. 1 а.с. 10-21 т. 2 а.с. 115-126)

Не можуть бути визнані доказами укладення відповідачем трудового договору із ОСОБА_1, посилання позивача на перевірку правоохоронними органами заяв директора ТОВ «Саєр Україна» про нібито крадіжку ОСОБА_1 ноутбуків підприємства. При цьому заява ФОП ОСОБА_10 про нібито протиправне заволодіння належних йому грошей ОСОБА_1 не може бути визнано доказом наявності між позивачем і відповідачем ТОВ «Саєр Україна» трудового договору.(т. 1 а.с. 183-188, 212 т. 2 а.с. 8-34)

Посилання позивача на ухвалення рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року про стягнення на користь ОСОБА_6 заборгованості по заробітній платі при звільненні не спростовує вищевказаних висновків суду. (т. 1 а.с. 217)

Позивач ОСОБА_1 не заперечував факт проведення з ним розрахунку по виплаті заробітної плати з боку ТОВ «Саєр Україна Плюс».(т. 1 а.с. 224)

ТОВ «Саєр Україна» не є правонаступником ТОВ «Саєр Україна Плюс», останнє не є підрозділом відповідача, що підтверджується наданими доказами.(т. 2 а.с. 160-174)

За Статутом ТОВ «Саєр Україна» гр. ОСОБА_7 є засновником цього товариства, пояснення позивача, що вищезазначена особа виконувала обов'язки головного бухгалтера об'єктивними доказами по справі не підтверджені. (т. 1 а.с. 160-174)

Про подальший виклик як свідка гр. ОСОБА_7 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні 13 вересня 2018 року не заявив і вважав можливим розглянути справу за її відсутності.(т. 2 а.с. 222-223)

Оскільки представники ТОВ «Саєр Україна» - Данілін А.Ю., Лисиця Л.В. в суді апеляційної інстанції заперечували факт перебування позивача ОСОБА_1 у трудових відносинах із ТОВ «Саєр Україна» із посиланням на укладений сторонами цивільно-правовий договір, тобто висловили позицію відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності подальшого виклику засновника ТОВ «Саєр Україна» - гр. ОСОБА_7.(т. 2 а.с.185-186)

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Оскільки до суду не надано і судом не встановлено об'єктивних доказів, які б давали підстави суду зробити висновок про укладення відповідачем ТОВ «Саєр Україна» із ОСОБА_1 трудового договору, не підлягають задоволенню заявлені позивачем вимоги про стягнення із відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку вихідної допомоги, передбаченої ст.. 44 КЗпП України та середнього заробітку за час затримки розрахунку з 18 липня 2016 року.

За таких обставин, рішення районного суду є законним і обґрунтованим, доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 вересня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова