АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/1637/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6528/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І., -

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1ю право власності на ? частину однокімнатної квартири, загальною площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено у власність ОСОБА_2 ? частину однокімнатної квартири, загальною площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, і відмови у задоволенні зустрічного позову, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із доведеності позову в частині поділу спірної квартири, та необґрунтованості зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 14 липня 2002 року по 12 січня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначила, що за час шлюбу сторонами було придбано однокімнатну квартиру, загальною площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також автомобіль «Toyota Corolla», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Просила визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, виділивши у власність відповідачу ? частину квартири; виділити у власність відповідачу автомобіль «Toyota Corolla», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, з одночасним стягненням з відповідача на її користь грошової компенсації у розмірі 147 050 грн 00 коп., що становить ? частину вартості автомобіля; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Обґрунтовуючи зустрічний позов ОСОБА_2 зазначив, що спірна квартира придбана виключно за особисті кошти ОСОБА_2, які він отримав у позику від свого батька. ОСОБА_1 не мала власного доходу та не брала участі у придбанні квартири. Просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За положеннями ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України; присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Встановлено, що 30 листопада 2012 року між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» таОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 3477/РН-К, за умовами якого компанія продає, а покупець придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

20 травня 2015 року по акту прийому-передачі квартира передана ОСОБА_2

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що 30 листопада 2012 року між ним та його батьком ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідного до якого ОСОБА_2 отримав 55 000 дол. США для інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1, на підтвердження чого надав розписку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини, та з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 СК України, обґрунтовано визнав за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, загальною площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, виділивши у власність ОСОБА_2 ? частину цієї квартири.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що отримані кошти за договором позики від 30 листопада 2012 року, були використані в інтересах сім'ї, а відтак придбана за ці кошти квартира є спільним сумісним майном подружжя.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження обставин, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано зробив висновок, що квартира була придбана за кошти, отримані на підставі договору позики, які використані в інтересах сім'ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що формулювання резолютивної частини рішення створює невизначеність правового статусу спірної квартири, колегія суддів не приймає, оскільки суд з дотриманням вимог закону провів поділ майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на частину квартири, та виділивши ОСОБА_2 частину квартири, оскільки до її поділу, квартира на праві власності належала останньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані ОСОБА_1 консультаційні висновки про вартість спірного майна не є належною оцінкою майна у розумінні чинного законодавства, а відтак не можуть розглядатись як належний доказ, колегія суддів відхиляє, оскільки таке дослідження було проведено з метою визначення дійсної вартості спірної квартири. При оспоренні такого дослідження, сторони мали право заявити відповідне клопотання про проведення судової експертизи. Натомість такі клопотання в суді не заявлялись.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає правильним, обґрунтованим та умотивованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без задоволення.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 учасниками справи не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 травня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В порядку розподілу судових витрат, на підставі ч. 2 ст. 136 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 19 204 грн 42 коп.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Стугнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 19 204 грн 42 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Г.М. Кирилюк

І.М. Рейнарт