Справа № 201/3576/18
Провадження № 2/200/2865/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«15» серпня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.
за участю секретаря: Санжаровської Я.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
03 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2011 року. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачем, відповідач не бере участі у вихованні дитини та її утриманні, не надає матеріальної допомоги.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент звернення до суду становить 930,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року вказану справу передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно автоматичному розподілу справ між суддями від 21.05.2018 року зазначену цивільну справу передано для розгляду судді Женеску Е.В.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 22 травня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято до свого провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 01 червня 2018 року, встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач 03.07.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що погоджується з вимогами про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак не погоджується з розміром аліментів, які просить стягувати позивач, оскільки відповідач 02 серпня 2014 року одружився з ОСОБА_4 Анітою Юріївною, та 15 травня 2015 року у нього народилась донька ОСОБА_5, яка знаходиться на його утриманні. Просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини усіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку
Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4).
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб. (а.с. 9).
Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції серія І-ЖС № 282648 (а.с. 10).
Шлюб між сторонами розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2011 року у справі № 2-2642/2011. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишено прізвище «Смага» (а.с. 11).
Дитина сторін мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї від 12.04.2018 року (а.с. 18).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред"явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини їй не надає.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач уклав шлюб з ОСОБА_4, та від цього шлюбу має дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку також зобовязаний утримувати відповідно до ст. 180 СК України.
Позивач не надала заперечень на відзив відповідача.
Суд враховує, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем, разом з тим суд звертає увагу на наявність у відповідача ще однієї дитини, на утримання якої він має витрачати свої доходи. У такому випадку, суд погоджується з доводами відповідача та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 180 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані про особу та майновий стан позивача та відповідача, тому вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 квітня 2018 року.
З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 квітня 2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Головуючий-суддя: Е.В. Женеску