Номер провадження: 22-ц/785/3865/18
Номер справи місцевого суду: 520/1175/16-ц
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про призначення повторної судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року,

встановив:

04.02.2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до відповідача, який 14.12.2017 року уточнив та в якому просив визнати недійсним заповіт, складений його бабусею ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3, посвідчений 12.08.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.; визнати за ОСОБА_5 право приватної власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати у розмірі 9720,82 грн.

При цьому позивач посилався на те, що він є внуком померлої ОСОБА_8, яка була похилого віку, та внаслідок хворобливого стану здоров'я не могла усвідомлювати значення своїх дій при складанні заповіту на відповідача. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що у суду не було правових підстав для визнання заповіту недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вищевказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, до суду апеляційної інстанції представник відповідача - ОСОБА_4 подав клопотання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

Чи страждала ОСОБА_8 яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, слабоумством, хронічним алкоголізмом чи іншим хворобливим станом психіки в момент вчинення правочину - підписання заповіту на користь ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі НОМЕР_1 та посвідченого 12.08.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.

Чи усвідомлювала ОСОБА_8 значення своїх дій та чи могла керувати ними в момент вчинення правочину - підписання заповіту на користь ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі НОМЕР_1 та посвідченого 12.08.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.

Проведення експертизи просив доручити судово-психіатричним експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров'я України.

Перевіривши законність і обґрунтованість заявленого клопотання, заслухавши доповідача, доводи заявника клопотання, заперечень проти нього, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, висновок № 16-5476 посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи,складений 25.09.2017 року (т.2, а.с. 8-29), судові експерти, психолог та психіатр прийшли до висновку, що у ОСОБА_8 були наявні індивідуально-психологічні особливості особистості, які могли чинити істотний вплив на її поведінку в момент вчинення правочину - підписання 12.08.2009 року заповіту НОМЕР_1; у стані сильного душевного хвилювання, стресовому стані ОСОБА_8 в момент вчинення правочину не перебувала; ОСОБА_8 на час вчинення правочину страждала на хронічний, стійкий психічний розлад (захворювання) у вигляді «Вираженого органічного ураження центральної нервової системи (мозку), змішаного ґенезу із суттєвим зниженням когнітивних функцій, та емоційно-вольовими порушеннями із формуванням психоорганічного синдрому; при цьому ступінь розладів когнітивних та емоційно-вольових функцій, змін особистості внаслідок хронічної цереброваскулярної недостатності, алкогольної інтоксикації, вікових змін, у ОСОБА_8 в момент вчинення правочину - підписання 12.08.2009 року заповіту НОМЕР_1, був настільки вираженим, що абсолютно позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними.

Тобто вказаний висновок судової експертизи не суперечить матеріалам справи та не викликає сумнівів у колегії суддів у його правильності і обгрунтованості, а тому підстав для призначення у справі повторної судової експертизи, матеріали справи не містять.

Крім того, як було вказано вище, у справі проведена посмертна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза, в той час як заявник апеляційної скарги просить призначити у справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, що не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст. 103, 113, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовити, як заявленого безпідставно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

У зв'язку з тим, що суддя Кононенко Н.А. перебувала на лікарняному (т.2, а.с.151, 152), повне судове рішення складено 12.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко