Справа № 278/1204/17
Провадження №2/278/938/17
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Лабенської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб органу опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, комунальної установи» Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської районної ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач орган опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, яка не виконує належним чином батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши, що відповідачі по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які ухиляються від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавляться, не турбується про її виховання, фізичний та духовний розвиток, зловживають спиртними напоями в результаті чого залишають дитину саму без нагляду дорослих, а тому є всі підстави позбавити відповідачів батьківських прав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позову, оскільки взаємовідносини між батьками та дитиною сповнені любові та турботи, окрім того задоволення позову може стати для малолітньої дитини психологічною травмою, оскільки дитина для батьків стала сенсом життя.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Житомирі народилася ОСОБА_8, в свідоцтві про народження якої зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.5). Батько в актовому записі про народження записаний відповідно до ч.2 ст.135 Сімейного кодексу України.

Висновком органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації №18-5/690 від 13 травня 2017 року доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки Служба у справах дітей райдержадміністрації неодноразово попереджала останню про відповідальність з ухилення від виконання батьківських обов'язків, про те мати не змінила своє ставлення до утримання та виховання доньки, ігнорувала її потреби. Неодноразово залишала дитину без нагляду на тривалий час, не забезпечувала належні умови для проживання дитини. 25 вересня 2015 року та 29 липня 2016 року працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації, Житомирського відділення поліції ГУНП в Житомирській області та центральної районної лікарні було виявлено, що малолітня ОСОБА_8 знаходилася без нагляду матері та в антисанітарних умовах, у зв'язку з чим Розпорядженням №362 від 16 серпня 2016 року вона направлена до Житомирського спеціалізованого будинку дитини Житомирської обласної ради (а.с.3-4).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 25 вересня 2015 року та 20 серпня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 проживає у двокімнатному будинку, підсобним господарством не займається, зловживає спиртними напоями, участі у виховані дитини не приймає (а.с.9-10).

17 червня 2017 року ОСОБА_3 за спільною заявою з матір'ю дитини ОСОБА_2 встановив батьківство відносно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24), про що в свідоцтві про народження якої батьками зазначено: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.22).

17 січня 2018 року орган опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації визнав доцільним позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо їх дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останні неодноразово попереджалися про відповідальність з ухилення від виконання батьківських обов'язків, про те не змінили своє ставлення до утримання та виховання доньки, ігнорували її потреби, часто залишали дитину без нагляду на тривалий час. З квітня 2016 року сторони з дитиною проживали у непридатному для проживання вагончику на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району, неодноразово були помічені у стані алкогольного сп'яніння з недоглянутою малолітньою дитиною (а.с.76-77).

Судом також встановлено, що відповідачі з власної вини ухилялися від виконання свої обов'язків по вихованню дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак на час розгляду справи їх ставлення до цих обов'язків змінилося і вони виявляють інтерес до спілкування з дитиною та її виховання, що не заперечувалося сторонами та підтверджується відомостями комунального закладу «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» про систематичні відвідування батьків за місцем знаходження дитини (а.с.14).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19, 150, 157, 164-166 Сімейного кодексу України.

При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

За ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною.

14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов'язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя.

За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов'язок забезпечити захист інтересів дітей.

Так, відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, попередивши відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164-166, 180,181,182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації відмовити.

Попередити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та покласти на орган опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області контроль за виконанням ними своїх батьківських обов'язків.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Зубчук