АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/273/18Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/789/903/18 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Храпак Н. М., Щавурська Н. Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 601/273/18 за апеляційною скаргою Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року, ухваленого суддею Білосевич Г.С., повний текст якого складено 11 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, визнання недійсним запису у трудовій книжці, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Кременецького районного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що з 07 серпня по 17 вересня 2017 року вона працювала на посаді листоноші 1 класу у відділенні Центру поштового зв'язку № 2 м.Кременець Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта». З 18 вересня 2017 року її переведено на посаду начальника ВПЗ Кременець-2. Рішенням профспілкового комітету ЦПЗ № 4 надано згоду на її звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. 22 січня 2018 року її було ознайомлено з наказом про звільнення та проведено розрахунок.

Вважає, що її звільнення проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нестача товарних цінностей, одержаних під звіт, що була встановлена за наслідками проведених ревізій у ВПЗ Кременець-2, не є достатньою підставою для її звільнення за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Будь-яких дій, що дають підстави власнику або уповноваженому ним органу для втрати довір'я до неї вона не вчиняла, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, трудової дисципліни не порушувала.

В період з 6 листопада по 18 листопада 2017 року вона певний проміжок часу була відсутня на робочому місці, оскільки перебувала у навчальній відпустці, про що повідомила свого керівника та 03 листопада 2017 року їй виплачено 1500 грн. відпускних. Через відсутність особи, яка б могла її замінити під час відпустки, вона змушена була виходити на своє робоче місце.

Крім цього, під час останньої ревізії, яка відбулася 05 грудня 2017 року, оператор постійно змінював залишки каси на кінець дня, що унеможливило вивести залишок коштів в касі. При прийняті її на посаду начальника поштового відділення вона взагалі не була ознайомлена з положенням про відділення поштового зв'язку.

Зазначала, що оскільки на час її звільнення відсутній обвинувальний вирок, яким би були встановленні її протиправні дії, то обставини, викладені в акті службового розслідування, є недоведеними, а відтак відсутні правові підстави для її звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Окрім того, відповідачем не дотримано гарантій, встановлених ч.3 ст. 184 КЗпП України, оскільки на момент її звільнення в неї була дочка, яка ще не досягла трирічного віку. Також, незаконним звільнення відповідачем їй завдано моральну шкоду.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» № 110/к від 19 січня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 із посади начальника відділення поштового зв»язку Кременець-2 на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір»я».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поштового зв»язку №2 м.Кременець Центру поштового зв»язку № 4 м.Кременець Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з 22 січня 2018 року.

Стягнуто з Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18419 грн. 34 коп. (нараховано з врахування утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів).

В задоволені позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним запису у трудовій книжці, виданої на ім'я ОСОБА_1 про звільнення з роботи у зв'язку з втратою довір'я відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

31 липня 2018 року ПАТ «Укрпошта» на вказане рішення в частині задоволених позовних вимог подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Зазначає, що під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження судом порушено норми ст.ст.275-279 ЦПК України, оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом з недотриманням строків розгляду справи, а тому в частині розрахунку суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу суд стягнув з ПАТ «Укрпошта» середньомісячний заробіток за 111 днів, порахувавши час вимушеного прогулу з 22 січня 2018 року по 02 липня 2018 року.

Крім того, численні порушення посадових обов'язків ОСОБА_1, виявлені під час проведення службових розслідувань, унеможливили в подальшому довіряти їй роботу з коштами.

Також, судом першої інстанції не враховано, що згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань та довідки про прийняття та реєстрацію заяви, Кременецьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 02 січня 2018 року за зверненням Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» з приводу того, що начальник поштового відділення зв'язку Кременець № 2 ОСОБА_1 здійснила розтрату грошових коштів та матеріальних цінностей, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Враховуючи вищенаведене, просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в цій частині відмовити у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

04 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що тривалий розгляд даної справи відбувався з вини відповідача, оскільки останній фактично в останні дні, які були надані судом, направляв на її адресу відзив на позов та клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які вона отримувала в переддень судових засідань, а тому відповідно не могла належним чином підготуватися до розгляду справи. Враховуючи наведене, вона заявляла клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім цього, в грудні 2017 року вона отримала меншу заробітну плату, а відтак розуміючи, що у неї на утриманні знаходиться малолітня донька, а також враховуючи те, що їй запропонували іншу роботу з кращою оплатою праці, 02 січня 2018 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням. Однак, керівник ОСОБА_3 згодом повідомив, що за власним бажанням він звільнити її не може, оскільки 19 січня 2018 року мало відбутися засідання профспілкового комітету, на якому повинно розглядатися питання про її звільнення на підставі недовіри. Таким чином, судом вірно застосовано до спірних правовідносин вимоги ч.3 ст.184 КЗпП, згідно якої звільнення жінок, які мають дітей до трьох років не допускається.

За таких обставин, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення виходячи із наступного.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що встановлено порушення трудових прав позивача при її звільненні, а саме відповідачем не враховано того, що на утриманні позивачки є дитина, яка не досягла трирічного віку, і ці права підлягають відновленню шляхом поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу..

З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Апеляційна скарга подана в частині в частині задоволення позову про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 18 419 грн. 34 коп., 4 255 грн. 00 коп. понесених судових витрат по справі, 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави, а тому в іншій частині рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року колегією суддів апеляційного суду не переглядається.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно трудової книжки серії МЛ № 421420 та наказу № 1058/к від 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 з 07 серпня 2017 року прийнята в Кременець 2 ВПЗ Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» листоношею 1 класу.

Згідно наказу № 1380/к від 14 вересня 2017 року ОСОБА_1 з 18 вересня 2017 року переведено постійно на посаду начальника відділення поштового зв»язку Кременець 2 ЦПЗ № 4 Кременець Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта».

18 вересня 2017 року між директором Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що підтверджується копією договору від 18 вересня 2017 року.

Згідно посадової інструкції начальника (заступника начальника) відділення поштового зв'язку Кременець 2, затвердженою начальником ТД УДППЗ «Укрпошта» 04 січня 2016 року, 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 була ознайомлена із посадовими обов'язками начальника відділення поштового зв»язку.

На запит представника позивача - адвоката ОСОБА_4, 09 січня 2018 року директором ПАТ «Укрпошта» позивачу надано довідку, в якій вказано, що всі функції, посадові обов'язки, права та відповідальність начальника відділення поштового зв'язку включено в Положення про відділення поштового зв'язку, тому посадові інструкції на начальника відділення поштового зв'язку не розробляються.

На період неукомплектованості посади ВПЗ Кременець 2, виконання обов'язків листоноші 1 класу з навантаженням 0.6 од. покладено на ОСОБА_1, начальника Кременець 2 ВПЗ ЦПЗ № 4 з доплатою в розмірі 50 % її посадового окладу з 18 вересня 2017 року, що стверджується наказом № 1427/к від 18 вересня 2017 року.

Згідно наказу № 2411/в від 06 грудня 2017 року та наказу №2445/в від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати на 6 календарних днів з 06 грудня 2017 року по 11 грудня 2017 року і на 4 календарних дні з 12 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року.

З довідки виклику № 1215 від 27.10.2017 року та довідки про участь у сесії від 18.11.2017 року слідує, що ОСОБА_1 з 06.11.2017 року по 18.11.2017 року перебувала на навчальній сесії у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічній академії ім. Т.Шевченка..

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтвердила той факт, що під час вказаної навчальної сесії вона виходила на роботу, відкривала і закривала день, як керівник.

Згідно довідки виданої начальником ВОПАРК ОСОБА_5 та копії табелю обліку робочого часу Кременець -2 за листопад 2017 року, відділом обліку, підготовки, аналізу та руху кадрів не видавався наказ про навчальну відпустку ОСОБА_1 Згідно табелю обліку робочого часу за листопад місяць, ОСОБА_1 з 06 листопада 2017 року по 18 листопада 2017 року перебувала на робочому місці.

18 грудня 2017 року ОСОБА_1 подано заяву на ім'я директора ТД ПАТ «Укрпошта» про відкликання її заяви про звільнення за угодою сторін, а 02 січня 2018 року нею подано заяву про звільнення її за власним бажанням з 12 січня 2018 року, що стверджується копіями заяв ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_6, 14 грудня 2015 року.

Управлінням Держпраці у Тернопільській області надано відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо порушення її трудових прав у ЦПЗ № 4 м. Кременець Тернопільської області, що стверджується повідомленням від 22 грудня 2017 року.

Згідно акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів та матеріальних цінностей у ВПЗ Кременець 2 Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 18 грудня 2017 року, комісією підтверджено факт зловживання начальником ВПЗ Кременець 2 ОСОБА_1, що призвело до нанесення збитків підприємству у сумі 11733 грн. 27 коп.

Згідно акту службового розслідування по факту нестачі поштових відправлень та коштів за здійснену передплату періодичних видань у ВПЗ Кременець 2 ТД ПАТ «Укрпошта» від 09 березня 2018 року, за наслідками проведення службового розслідування комісією підтверджено факт зловживання начальником ВПЗ Кременець 2 ОСОБА_1, що призвело до нанесення збитків підприємству у сумі 4660 грн. 03 коп.

При розгляді клопотання Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» щодо надання згоди на звільнення начальника ВПЗ Кременець 2 ОСОБА_1 згідно п.2 ст. 41 КЗпП України, члени профспілкового комітету вважали, що 3-х місячний термін надати неможливо та вирішили перенести розширене засідання профспілкового комітету на 19 січня 2018 року на 12 год. 30 хв. для того, щоб ОСОБА_1 мала можливість віднайти кошти, у випадку непогашення нестачі до початку засідання на 12 год. 30 хв. 19 січня 2018 року профспілковий комітет дасть свою згоду на звільнення начальника ВПЗ Кременець 2 ОСОБА_1 згідно п.2 ст.41 КЗпП України (втрата довір'я), що стверджується протоколом розширеного засідання профспілкового комітету ЦПЗ № 4 від 15 січня 2018 року.

З протоколу розширеного засідання профспілкового комітету ЦПЗ № 4 Первинної профспілкової організації ЦПЗ № 4 Тернопільської обласної організації працівників зв»язку ПАТ «Укрпошта» від 19 січня 2018 року, члени профспілкового комітету одноголосно вирішили дати свою згоду на звільнення начальника ВПЗ Кременець-2 ОСОБА_1 згідно п.2 ст. 41 КЗпП України (втрата довір»я).

Згідно наказу № 110/к від 19 січня 2018 року ОСОБА_1 з 22 січня 2018 року звільнено із посади начальника відділення поштового зв'язку Кременець 2 ЦПЗ № 4 Кременець Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» у зв'язку із втратою довір»я ( п.2 ст. 41 КЗпП України).

Згідно довідки про прийняття і реєстрацію заяви, наданої начальником Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 02 січня 2018 року розпочато досудове розслідування по факту здійснення начальником ВПЗ Кременець 2 ОСОБА_1 розтрати грошових коштів та матеріальних цінностей на вказаному відділенні.

Пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України було здійснено відповідачем з порушенням чинного законодавства.

До таких висновків колегія суддів прийшла з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Таким чином, єдиним випадком звільнення жінки, яка має дитину віком до трьох років є повна ліквідація підприємства, установи, організації, де працює остання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча роботодавець обмежений у звільнення зазначеної категорії осіб, однак він не позбавлений права накладати на недобросовісного працівника санкції, передбачені трудовим законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що на утриманні позивачки є дитини яка не досягла трирічного віку.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки звільнення позивача здійснено з порушенням ч.3 ст.184 КЗпП України, так як позивач на момент винесення наказу від 19 січня 2018 року про її звільнення мала дитину віком до трьох років.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки звільнення позивача здійснено з порушенням трудового законодавства та вона підлягає поновленню на роботі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що також підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 січня 2018 року по день ухвалення рішення суду.

Таким чином, визначивши середньоденний заробіток та помноживши на кількість робочих днів, судом першої інстанції вірно отримано середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу: 111 дні х 165 грн. 94 коп. = 18419 грн. 34 коп., які підлягають стягненню з ПАТ «Укрпошта».

Апеляційний суд погоджується з доводами представника ПАТ «Укрпошта» в апеляційній скарзі про те, що справа розглянута судом першої інстанції з порушенням строків розгляду справи в порядку спрощеного провадження, однак дане порушення не спростовує висновків суду щодо порушення трудового законодавства при звільнені позивача та не може бути підставою для скасування даного рішення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги факт, що 02 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до директора Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» з проханням звільнити її за власним бажанням, оскільки звільнення позивача відбулось на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовільняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 13 вересня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи