Провадження № 6/760/806/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представників заявника - Онуфрієнка О.І., Летич І.А., Попович Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренус Ревайвел» про визнання виконавчого листа таким,що частково не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою і просить визнати виконавчий лист, виданий Солом'янським районним судом м. Києва №2-733/08 від 04 лютого 2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Посилається в заяві на те, що на адресу ТОВ «Ренус Ревайвел» 01 серпня 2018 року з Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області надійшла постанова про відновлення виконавчого провадження №12496620 від 23 липня 2018 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді менеджера з транспорту ТОВ «Ренус Ревайвел» з 19 серпня 2005 року.

Зазначену постанову винесено на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва №2-733/08 від 04 лютого 2009 року.

Виконавчий лист було видано з метою примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року про поновлення позивача на роботі.

ТОВ «Ренус Ревайвел» було здійснено всі можливі заходи для фактичного виконання рішення, а саме: поновлено ОСОБА_4 на роботі, нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2005 року (за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів) та відшкодована моральна шкода.

30 вересня 2009 року старшим державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ Борискевичем А.І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №12496620 у зв'язку з виконанням товариством, як боржником, рішення суду.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року було задоволено скаргу ОСОБА_4 та скасовано постанову старшого державного виконавця від 20 вересня 2009 року про закінчення виконавчого провадження та зобов'язано державного виконавця поновити виконавче провадження та виконати рішення суду від 22 вересня 2008 року в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження стало те, що заявник був поновлений на роботі не з моменту звільнення 19 вересня 2005 року, як ухвалив суд, а з 28 вересня 2009 року, тобто з дати видання товариством наказу про його поновлення.

При цьому ОСОБА_4 було нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2005 року, а тому в наказі про поновлення його на роботі була допущена описка, яку було виправлено шляхом видачі наказу №РЕ - 0803/1К від 03 серпня 2018 року «Про кадрові питання щодо поновлення та звільнення ОСОБА_4».

Даним наказом внесено зміни до наказу №РЕ - 0928/2 від 28 вересня 2009 року та визнано поновленим його на роботі з 19 серпня 2005 року.

Однак, з моменту ухвалення судом рішення, а саме з 22 вересня 2008 року, ОСОБА_4 жодного разу не прибув на своє робоче місце з метою виконання своїх обов'язків на посаді менеджера транспорту ТОВ «Ренус Ревайвел», жодного разу не з'явився з трудовою книжкою для вчинення працівником відділу кадрів в ній відповідного запису.

Після виконання рішення суду та закінчення виконавчого провадження ОСОБА_4 був звільнений з посади наказом від 30 вересня 2009 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року, в позові ОСОБА_4 про поновлення на роботі було відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

За таких обставин вважає, що постанова державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про відновлення виконавчого провадження №12496620 від 23 липня 2018 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді менеджера з транспорту ТОВ «Ренус Ревайвел» з 19 серпня 2005 року винесена на підставі виконавчого документа, якого не повинно існувати.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Представники заявника в судовому засіданні заяву підтримали.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Про причини неявки суд до відома не поставив.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності стягувача.

Заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року був частково задоволений позов ОСОБА_4 до ТОВ «Ренус Ревайвел» про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін в трудову книжку, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Визнано незаконним наказ ТОВ «Ренус Ревайвел» №822 від 19 серпня 2005 року про звільнення ОСОБА_4 з посади менеджера з транспорту.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді менеджера з транспорту ТОВ «РЕНУС РЕВАЙВЕЛ» з 19 серпня 2005 року.

Стягнуто з ТОВ «Ренус Ревайвел» на користь ОСОБА_4 116 750, 76 гр. середнього заробітку за час вимушеного прогулу /за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів/ та 2 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди, а всього 118 750, 76 гр.

В решті позову відмовлено.

На виконання рішення суду 04 лютого 2009 року був виданий виконавчий лист №2-733/08.

На підставі даного виконавчого листа Обухівським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби ГТУБ у Київській області було відрито виконавче провадження №12496620.

ТОВ «Ренус Ревайвел» на виконання рішення суду було поновлено ОСОБА_4 на роботі, про що було виданий наказ №РЕ - 0928/2 від 28 вересня 2008 року «Про поновлення ОСОБА_4 на посаді менеджера з транспорту», нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2005 року (за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів) та відшкодовано моральну шкоду.

На виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року ТОВ «Ренус Ревайвел» було видано наказ №РЕ - 0803/1К від 03 серпня 2018 року «Про кадрові питання щодо поновлення та звільнення ОСОБА_4», яким внесено зміни до наказу наказ №РЕ - 0928/2 від 28 вересня 2008 року в частині дати поновлення на роботі, а саме з 19 серпня 2005 року.

Крім того, встановлено, що наказом ТОВ «Ренус Ревайвел» №РЕ - 0930 від 30 вересня 2009 року ОСОБА_4 був звільнений з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з відмовою останнього після поновлення на роботі приступити до виконання посадових обов»язків, про що був складений акт державним виконавцем.

Зазначений наказ був оскаржений ОСОБА_4 до суду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року в позові ОСОБА_4 до ТОВ «Ренус Ревайвел» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Зазначене рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року.

На даний час рішення суду набрало законної сили.

Встановлено також, що постановою виконуючого обов»язки начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаврилюка О.С. від 23 липня 2018 року було відновлено виконавче провадження на підставі ухвали Солом»янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року, якою було визнано неправомірними дії державного виконавця при виконанні рішення суду.

Цією ж постановою суд зобов»язаний був повернути виконавчий лист, який був залучений до матеріалів справи після виконання рішення суду.

/ т.2, а.с. 128 -131; 163 - 165; 209; 215 /

Відповідно до пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини в Рішеннях « Юрій Михайлович Іванов проти України « та «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Як зазначено вище, стягувачу ОСОБА_4 було забезпечено право на доступ до суду, його порушені права були відновлені, а рішення Соом»янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року про поновлення на роботі було виконано боржником шляхом видання наказу про це.

Представники заявника в судовому засіданні зазначили, що державний виконавець погодився з належним виконанням, в зв»язку з чим було закрито виконавче провадження.

Задоволення судом скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця мало місце лише в зв»язку з неправивильно зазначеною в наказі датою, з якої він був поновлений на роботі.

При цьому вказують, що ця помилка могла б бути виправлена товариством за власною ініціативою, коли б ОСОБА_4 приступив до роботи після виконання рішення суду та надав трудову книжку для внесення відповідних записів про це.

Саме в зв»язку з відмовою приступити до роботи на виконання рішення суду він був звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України.

Цей факт був зафіксований державним виконавцем при виконанні рішення суду.

З урахуванням викладеного вище, повторного звільнення позивача з роботи, визнаного законним рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає, що будь-який обов»язок ТОВ»Ренус Ревайвел» перед позивачем на даний час відсутній.

Це відповідає позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові № 6-3172цс15 від 13 червня 2016 року в подібних правовідносинах, яка, з точки зоруч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За таких обставин та викладеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Визнати дублікат виконавчого листа, виданий на виконання рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Ренус Ревайвел» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2018 року.

Суддя: Л. А. Шереметьєва