Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/998/18 Головуючий у 1-й інстанції: Нещеретна Л.М.
Провадження № 22-ц/778/2100/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

При секретарі : Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі за поданням Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року Запорізький районний ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3

В обґрунтування вимог подання зазначено, що на виконанні у Запорізькому районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження про стягнення в примусовому порядку на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від28 квітня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 4 224 238,63 грн.

На неодноразові виклики державного виконавця не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, що свідчить про ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу громадянина ОСОБА_3 до погашення заборгованості згідно виконавчого листа виданого 10.11.2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, заборгованості у розмірі 4 224 238,63 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які об'єктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обов'язків.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про вчинення виконавчих дій.

Доказів того, що ОСОБА_5 отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи також не містять.

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_5 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Окрім цього до апеляційного суду Запорізької області представником ОСОБА_5 надана квитанція про часткову сплату боржником 18.06.2018 року боргу у сумі 500 грн., з посиланням про те, що наміру ухилятися від виконання судового рішення він не має, про наявність виконавчого провадження дізнався після судового розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження управі виїзду за кордон боржника ОСОБА_5, що призвело до порушення прав останнього.

З урахуванням наведеного, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«У задоволенні подання Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3 - відмовити.»

Постанова є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 20.06. 2018 року.

Головуючий:

Судді: