Справа № Провадження №359/7047/17 22-з/780/99/18 Головуючий у І інстанції
КатегоріяДоповідач у 2 інстанціїОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

14 червня 2018 року м. Київ

Справа № 359/7047/17- ц

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

секретар судового засідання Немудра Ю.П.

позивач: ОСОБА_4,

позивач: ОСОБА_5 (апелянт),

розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі -ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви іскарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4, право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в м. Борисполі Київської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою власністю відмовлено.

ОСОБА_4 з судовим рішенням не погодилась та подала апеляційну скаргу не сплачену судовим збором та заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2018 року постановлено дане клопотання вирішити під час розгляду справи.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 15 травня 2018 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Однак, колегією суддів під час прийняття даної постанови питання щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, судова колегія прийшла до висновку про прийняття постанови про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», (в редакції, чинній на момент звернення з вказаним клопотанням) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 надала копію посвідчення, яке підтверджує, що вона є законним представником дитини інваліда, довідку-розрахунок заборгованості з аліментів, а також довідку з місця роботи відповідно до якої станом на 01 березня 2018 року її посадовий оклад становить 4800 грн.

Інших доказів, які б підтверджували скрутний майновий стан ОСОБА_4 та відсутність у неї інших джерел доходу, нею надано не було.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 належних і допустимих доказів на підтвердження сукупності умов, передбачених ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», (в редакції, чинній на момент звернення з вказаним клопотанням) що могли бути підставою для звільнення її, як позивача, від сплати судового збору до суду не надала, вона не може бути звільнена від сплати судового збору.

Крім того, у даній конкретній справі ОСОБА_4 оскаржила судове рішення за наслідками розгляду як зустрічного так і первісного позову ОСОБА_4, в якому вона являється відповідачам.

Відповідно до п. п. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою, за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору сплачується у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила переглянути рішення як за наслідками первісного позову так і зустрічного.

Виходячи із вищевикладеного ставка судового збору за подання даної апеляційної скарги підлягала оплаті в розмірі 18120,6 грн.

Враховуючи викладене суд вважає, за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18120, 6 грн.

Керуючись ст. ст. 382, 270 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалити у справі додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18120(вісімнадцять тисяч сто двадцять), 6 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: С.В. Лівінський,

ОСОБА_2

ОСОБА_3