Справа № 466/3840/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.
при секретарі Ваврин М.М.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Військової частини НОМЕР_1 про оскарження дій (бездіяльності) щодо здачі службового житла і видачі довідки про перебування на квартирному обліку, -
в с т а н о в и в:
21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та КЕВ м. Львова видати йому довідку про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби та зняття з обліку з 11.08.1992 по 22.09.2015рр. та зобов`язати КЕВ м. Львова видати йому довідку про здачу жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він проходить службу у Збройних Силах України із серпня 1988 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про проходження військової служби від 06.11.2017р. № 501/817 та витягом з послужного списку від 28.03.2016р. № 52, виданих в/ч НОМЕР_2 . За час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався і нерухомого майна на території України не має.
Згідно довідки від 27.08.2004р. № 65 на обліку осіб, що потребують одержання жилого приміщення позивач перебував з 11.08.1992р. у в/ч НОМЕР_3 м. Кам`янка-Бузька Львівської області.
На підставі наказу начальника Західного територіального управління військової служби правопорядку від 26.04.2007р. №121, виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області позивачу видано ордер №17 від 27.06.2007р. та отримав від Міністерства оборони України службове приміщення трьохкімнатну квартиру на сім`ю з чотирьох осіб, житловою площею 42,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .
У травні 2009р. позивач був переведений до нового місця служби у м. Рівне, де проходить військову службу по сьогоднішній день. На новому місці служби житла не мав, на квартирному обліку для отримання житла в Рівненському гарнізоні не перебував, при цьому проживав в одному із приміщень на території військової частини за адресою: АДРЕСА_2 при в/ч НОМЕР_4 . Сім`я позивача відмовилась переїхати і проживати у м. Рівне, тому й надалі проживала у службовій квартирі у АДРЕСА_1 .
Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28.06.2011р. шлюб між позивачем та його дружиною ОСОБА_6 - розірваний.
З 02.10.2015р. позивач знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . При переведенні у м. Рівне, 03.03.2016р. зареєстрований при в/ч НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
З моменту розірвання шлюбу колишня дружина позивача й надалі проживала у службовому приміщенні, будь-яких дій щодо примусового виселення із даного житла не проводилось.
26.11.2013 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 , виданим 26.11.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1825.
З травня 2009 року позивач не проживає у службовій квартирі у АДРЕСА_1 , а з 16.09.2011 року знятий з квартирного обліку у Львівському гарнізоні, та з 02.10.2015 року знятий з реєстрації за вказаною адресою.
Рішенням від 23 червня 2016 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , де проходить на даний час позивач службу, у постановці на квартирний облік в загальну чергу, а також в списки на першочергове отримання жилих приміщень, як учасника бойових дій, відмовлено у зв`язку з неповним представленням документів - не надання довідки про незабезпечення житлом в період проходження служби з 06.04.2015 по 09.02.2016рр.
Таке рішення мотивоване тим, що у відповідності до п.3.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, зі змінами і доповненнями, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 р. за №24/20337 (далі - Інструкція), надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей здійснюється після здавання ними жилої площі, отриманої від МО України, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), крім тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Тобто, при вибутті до нового місця служби позивач зобов`язаний здати службове житло, а колишні члени сім`ї такого, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.
У відповідності до ч.2 п. 3.16, п. 3.18 Інструкції підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Виселення здійснюється в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення.
Позивач оскаржує дії (бездіяльність) відповідачів з приводу їхньої відмови у наданні довідок (додаток 3, 4 Інструкції) про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби і зняття з обліку та здачу службового жилого приміщення квартирним органам Міністерства оборони України, виходячи з того, що він позбавлений можливості здати службове жиле приміщення, так як у ньому проживають колишні члени його сім`ї, які у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу повинні були висилитись. За таких обставин, відповідачі своєю дією (бездіяльністю) перешкоджають позивачу реалізувати право на отримання житла за теперішнім місцем проходження військової служби і тому він змушений звернутися в суд за захистом свої прав та інтересів.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 надали пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, позов підтримали повністю, просили задовольнити позовні вимоги.
01.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача КЕВ м. Львова Бенцарука Р. А., у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх безпідставністю. Відзив мотивований тим, що позивачем не обґрунтовано доказів про порушення з боку посадових осіб відповідачів норм матеріального права, які б регламентували порядок дій у даних спірних правовідносинах, оскільки жодною нормою матеріального права не передбачено зобов`язання щодо видачі довідок, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Оскільки посадові особи КЕВ м. Львова та в/ч НОМЕР_1 з урахуванням змісту ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством.
У судовому засіданні представник відповідача КЕВ м. Львова Бенцарук Р. А., надав пояснення, аналогічні, які викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні представники відповідача в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали пояснення щодо викладених позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні за їх безпідставністю.
Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України із серпня 1988 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про проходження військової служби від 06.11.2017р. № 501/817 (а. с. 3) та витягом з послужного списку від 28.03.2016р. № 52 виданих в/ч НОМЕР_2 (а. с. 4-5). За час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався і нерухомого майна на території України не має.
Згідно довідки від 27.08.2004р. № 65 на обліку осіб, що потребують одержання жилого приміщення позивач перебував з 11.08.1992р. у в/ч НОМЕР_3 м. Кам`янка-Бузька Львівської області (а. с. 6).
На підставі наказу начальника Західного територіального управління військової служби правопорядку від 26.04.2007р. №121, виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області позивачу видано ордер №17 від 27.06.2007р. та він отримав від Міністерства оборони України службове приміщення трьохкімнатну квартиру на сім`ю з чотирьох осіб, житловою площею 42,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).
У травні 2009р. позивач був переведений до нового місця служби у м. Рівне, де проходить військову службу по сьогоднішній день. На новому місці служби житла не мав, на квартирному обліку для отримання житла в Рівненському гарнізоні не перебував, при цьому проживав в одному із приміщень на території військової частини за адресою: АДРЕСА_2 при в/ч НОМЕР_4 . Сім`я позивача відмовилась переїхати і проживати у м. Рівне, тому й надалі проживала у службовій квартирі у АДРЕСА_1 .
Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28.06.2011р. шлюб між позивачем та його дружиною ОСОБА_6 - розірваний (а. с. 9).
З моменту розірвання шлюбу колишня дружина позивача й надалі проживала у службовому приміщенні, будь-яких дій щодо примусового виселення із даного житла не проводилось.
З травня 2009 року позивач не проживає у службовій квартирі у АДРЕСА_1 , а з 16.09.2011 року знятий з квартирного обліку у Львівському гарнізоні.
З 02.10.2015р. позивач знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . При переведенні у м. Рівне, 03.03.2016р. зареєстрований при в/ч НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України» керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України. Це ж міністерство на підставі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» здійснює управління військовим майном. Міністерство проводить керівництво підпорядкованими військовими формуваннями через накази, директиви, розпорядження.
Рішенням від 23 червня 2016 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , де проходить на даний час позивач службу, у постановці на квартирний облік в загальну чергу, а також в списки на першочергове отримання жилих приміщень, як учасника бойових дій, відмовлено у зв`язку з неповним представленням документів - не надання довідки про незабезпечення житлом в період проходження служби з 06.04.2015 по 09.02.2016рр. (а. с.16).
Таке рішення мотивоване тим, що у відповідності до п.3.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, зі змінами і доповненнями, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 р. за №24/20337 (далі - Інструкція), надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей здійснюється після здавання ними жилої площі, отриманої від МО України, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), крім тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Пунктом 3.15 цього Наказу встановлюється порядок здачі жилого приміщення і видачі довідки про здачу житла. КЕВ (КЕЧ) району зобов`язаний прийняти жиле приміщення за актом приймання-передавання, до якого додаються дефектний акт та довідка про оплату квартирної плати та комунальних послуг за останні три місяці. Після цього військовослужбовцю видається довідка про здачу жилого приміщення у КЕВ (КЕЧ) району робляться відповідні записи в обох примірниках Карток обліку.
Тобто, при вибутті до нового місця служби позивач зобов`язаний здати службове житло, а колишні члени сім`ї такого, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.
У відповідності до ч.2 п. 3.16, п. 3.18 Інструкції підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Виселення здійснюється в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення.
Наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 30.01.2006р. №13, затверджений порядок використання бланків суворої звітності для довідок про здачу житлового приміщення за останнім місцем проживання військовослужбовця, відповідно до п. 2.2 розділу 2 якого видача довідки здійснюється на підставі документів, що свідчать про фактичну здачу (передачу) військовослужбовцем житлового приміщення.
Отже, законом встановлено, що підставами для видачі довідки є фактична здача житлового приміщення та оплата комунальних послуг, підтвердження чого позивач не надав. При цьому з його боку ніяких дій щодо звільнення кімнати колишньою дружиною не проведено.
У справі встановлено, що ані дефектний акт, ані довідка про сплату комунальних послуг позивачем не отримувалася, тобто передумови для отримання довідки не виконані.
З урахуванням того, що спірне приміщення не звільнено, у ньому проживають колишня дружина, донька та син позивача, щодо цього приміщення неможливо скласти дефектний акт, адже він складається лише тоді, коли особи вибувають з жилого приміщення, і з цих же підстав неможливо отримати й довідку про сплату комунальних послуг, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, що складися між сторонами, позивач не виконав вимоги п. 5.9. Інструкції щодо надання документів, які зумовлюють надання довідки про здачу житла, а тому його вимоги не можуть бути задоволені шляхом зобов`язання відповідачів її надати.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено обставин щодо порушення відповідачами прав, за захистом яких він звертається до суду.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не находить підстав для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, ст. ст.12, 76-77, 81, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Військової частини НОМЕР_1 про оскарження дій (бездіяльності) щодо здачі службового житла і видачі довідки про перебування на квартирному обліку відмовити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду виготовлено 19 вересня 2018 року.
Суддя Р. Б. Єзерський