Ухвала

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 756/9941/14-ц

провадження № 61-8516св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у складі судді Богдан О. О., ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у складі суді: ОСОБА_8 та рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Музичко С. Г., Мараєвої Н. Є.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_9 після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. У встановленому законом порядку він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згодом він дізнався, що у вказаній квартирі змінено вхідні двері та замки, у зв'язку з чим він звернувся до Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві. Під час досудового розслідування, на підставі відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно стало відомо про існування договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посвідченого 12 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О. В., за яким право власності на вказану квартиру зареєстровано лише 11 квітня 2014 року. Також встановлено, що приватний нотаріус Бойко О. В. не посвідчувала договір купівлі-продажу спірної квартири, про що остання повідомила своїм листом № 55/01-16. Оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири від 12 березня 2008 року фактично не укладався, а є підробленим документом, ОСОБА_5 не набув право власності на вказану квартиру та не мав права на її відчуження. Разом з тим відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30 квітня 2014 року приватним нотаріусом Чорноног В. П., ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6 купив спірну квартиру. З огляду на те, що право власності на спадкове майно зареєстроване за іншою особою, він позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, спірна квартира вибула з володіння спадкодавця та його володіння не з їх волі.

Посилаючись на викладене, позивач, із урахуванням уточнених вимог,просив встановити факт, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є його рідним дядьком, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений 30 квітня 2014 року за реєстровим номером 743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног В. П., визнати за ним право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 та витребувати вказану квартиру з незаконного володіння ОСОБА_6

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним дядьком ОСОБА_4 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений 30 квітня 2014 року за реєстровим номером 743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног В. П. Визнано за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1. Витребувано квартиру з володіння ОСОБА_6 На користь ОСОБА_4 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: подати до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та сплатити судовий збір у розмірі 8 574, 72 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 21 березня 2016 року ОСОБА_6 подав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 574, 72 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого 30 квітня 2014 року за реєстровим номером 743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног В. П. В іншій частині рішення суду залишено без зміни.

У липні 2016 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2016 року та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого володіння,за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2016 року та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик