Справа № 303/6895/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючого - судді Довжанин В.М.

за участю секретаря судових засідань Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Що належить ОСОБА_2, шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих та інших документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно - правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитними договорами № СМ-SМЕ-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № СМ-SМЕ-801/017/2007 року від 11.05.2007 року у розмірі 491172,81 гривень. Початкову ціну предмета іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.05.2007 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, № СМ-SМЕ-801/016/2007 відповідно до якого він отримав 5900 доларів США та кредитний договір № СМ-SМЕ-801/017/2007 року від 11.05.2007 року за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 70 000 доларів США на споживчі цілі. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги № б/н. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, відповідачем не погашено вказані кредити. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2012 року задоволено позовні вимоги АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SМЕ-801/016/2007 від 11.05.2007 року та кредитним договором № СМ-SМЕ-801/017/2007 року від 11.05.2007 року. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2012 року не виконано. Заборгованість відповідача на даний час становить 44 576,06 гривень та 446 596,75 гривень. 03.10.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслало ОСОБА_2 досудову вимогу вихідний № 109 про погашення заборгованості за кредитними договорами № СМ-SМЕ-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № СМ-SМЕ-801/017/2007 року від 11.05.2007 року. Дана вимога відповідачем не виконана.

В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суду їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві про перегляд заочного рішення заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 22.12.2009 року Мукачівським міськрайонним судом у справі ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки вже приймалося рішення, тобто вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, що є правовою підставою закриття провадження у справі.

Також відповідач ОСОБА_2 вказав, що 13.05. 2016 року відкрито виконавче провадження № 51066236 та ВП № 52132526 від 12.09.2016 року про стягнення на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості на суму 644 078, 09 гривень на підставі виконавчого листа № 2/0707/2266/2012 від 17.04.2013 року на підставі рішення суду від 10.10.2012 року, тобто якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

16.05.2018 року від представника позивача надійшли додаткові обґрунтування щодо позовних вимог, зокрема він вказав, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не подано іншого позову до відповідача ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Не має також жодних рішень суду про звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки № PM-SME 801/016/2007 від 11.05.2007 року, а саме: нежитлову будівлю, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2012 року задоволені позовні вимоги ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» по цивільній справі № 2/0707/2266/2012 про стягнення солідарне заборгованість за кредитними договорами № CM-SME-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № CM-SME-801/017/2007 від 11.05.2007 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вказане рішення суду набуло законної сили 28.02.2013 року, а 17.04.2013 року Мукачівським міськрайонним судом видано виконавчі листи.

Тобто, твердження відповідача ОСОБА_2 про застосування ч.2 ст. 256 ЦПК України не відповідаю дійсності.

Також представник позивача вказав, що ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» як кредитор та іпотекодержатель самостійно обирає спосіб захисту своїх порушених прав та захисту інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за кредитними договорами № CM-SME-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № CM-SME-801/017/2007 від 11.05.2007 року.

Також відповідачем ОСОБА_2 не виконано рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2012 року, заборгованість перед ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» не погашена.

24.11.2017 року та 19.12.2017 року Мукачівським міським відділом ДВС ГТУЮ в Закарпатській області винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно вказаних постанов стягувачу ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» повернуто виконавчі листи видані 17.04.2013 року Мукачівським міськрайонним судом відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

За змістом ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 взяті зобов'язання за кредитними договорами не виконав, у зв'язку з чим заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду № 0707/5691/2012 від 10.10.2012 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнуто заборгованість за кредитними договорами № СМ-SМЕ-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № СМ-SМЕ-801/017/2007 року від 11.05.2007 року в сумі 642548,00 гривень (а.с. 24-26).

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 39 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві.

Статтею 589 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тому суд, виходячи з приписів ст.ст. 525, 526, 533, 612, 624, 1054 ЦК України, оскільки боржник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно ст. 33, 38 Закону України «Про іпотеку».

Також слід зазначити, що положенням частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача передати іпотечне майно у володіння власнику з наданням позивачу усіх прав продавця, в тому числі надати право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, які зареєстровані за адресою розташування предмету іпотеки, з правом оперативного управління предметом іпотеки, права доступу, обладнання охоронними пристроями, з правом на укладення договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг з охорони.

Вказані відповідачем ОСОБА_2 заперечення щодо задоволення позову повністю спростовуються додатковими обґрунтуваннями представника позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 33, 38, 39 Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 19, 81, 141, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, 525, 526, 533, 575, 612, 624, 1054 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки № РМ-8МЕ 801/016/2007 від 11.05.2007 року, а саме: нежитлова будівля, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д, ідентифікаційний код: 36789421) на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з правом отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отриманням дублікатів правовстановлюючих та інших документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитними договорами № СМ-8МЕ-801/016/2007 від 11.05.2007 року та № СМ-8МЕ-801/017/2007 від 11.05.2007 року у розмірі 491 172,81 (Чотириста дев'яносто одна тисяча сто сімдесят дві та 81/100) гривень. Початкову ціну предмета іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (03150, м.Київ, вул.Фізкультури, 28-Д, ) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.М. Довжанин