Провадження № 2/127/1820/18
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

07 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Крижанівському В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 листопада 1999 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. В 2006 році даний шлюб було розірвано. В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.02.2006 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття.

1 травня 2018 року сину виповнилося 18 років. Наразі він навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» з 01.09.2016р. та є студентом ІІ курсу денної форми навчання. На повному державному забезпеченні не знаходиться.

ОСОБА_1 повідомляє, що син потребує постійних фінансових витрат на навчання, харчування, придбання підручників, транспортні витрати. На даний час вона не в змозі повністю забезпечити сина. Разом з тим, ОСОБА_2 є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягненя з дати подання позову і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

Ухвалою суду від 16 травня 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано протягом п'яти днів із дня вручення даної ухвали, подати суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Також ОСОБА_2 роз'яснено, що якщо він не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Позивач та відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з викликом сторін отримали, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що син отримує стипендію в розмірі 500,00 грн., щомісячно, і це лише в цьому семестрі, а в минулому не було. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 108881, виданого 16.05.2000 року відділом РАГС Вінницької міської ради Вінницької області (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 014415, виданого 14.04.2006 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 14.04.2006 року (а.с. 6).

Слід зазначити, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2017 року було змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.02.2006 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 11-12). Дане рішення суду набрало законної сили 28.01.2017 року.

З довідки Вінницького вищого професійного училища сфери послуг Державного професійно-технічного навчального закладу № 298 від 19.04.2018 року, судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Вінницькому вищому професійному училищі сфери послуг з 01.09.2016р. по 31.01.2019р. (ІІ курс). Форма навчання денна, державна. На поному державному забезпеченні не знаходиться (а.с. 10).

Матеріалами справи встановлено, що 1 травня 2018 року ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

Як вбачачється з довідки про склад сім'ї від 02.04.2018 року, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина, оскільки встановлено, що він навчається на денній формі навчання, на повному державному забезпеченні не знаходиться та самостійного заробітку не має. У зв'язку з навчанням потребує витрат на харчування, одяг, підручники та інше.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина на час його навчання, суд виходить з положень ст.ст. 182, 200 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом враховується, що відповідач є працездатною особою, працює в ПАТ «ВМЗ «Рошен», інших утриманців немає, син проживає разом з матір'ю.

Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів повнолітнього ОСОБА_3, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.05.2018 року на час його навчання, але не довше досягнення ним 23-річного віку.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 05.05.2018 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, п.п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 178, 191, 263-265, 279, 280-282, 288, 289, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого в ПАТ «ВМЗ «Рошен» (м. Вінниця-7, а/с 441), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 21007, АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: 21021, АДРЕСА_3, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчатися, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.05.2018 року на час навчання сина, але не довше досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 14.06.2018 року.

Суддя: