Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 537/3098/17

провадження № 61-13526св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - колективне підприємство Трест «Кременчукнафтохімбуд»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., від 11 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд» (далі - КП Трест «Кременчукнафтохімбуд») про визнання відмови у наданні уточнюючої довідки неправомірною, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, у складі судді Маханькова О. В., від 30 жовтня 2017 року позов

ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» щодо відмови ОСОБА_3 у наданні уточнюючої довідки про трудову діяльність на посаді майстра, головного інженера управління, виконавця будівельних робіт на будівництві будівель та споруд на умовах повного робочого дня з 01 серпня 1985 року по 19 грудня

1986 року та з 31 січня 1989 року по 31 грудня 2000 року у будівельно-монтажному управлінні «Енергобуд» Трест «Кременчукнафтохімбуд» та зобов'язано КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» надати ОСОБА_3 уточнюючу довідку щодо його трудової діяльності на посаді майстра, головного інженера управління, виконавця будівельних робіт на будівництві будівель та споруд на умовах повного робочого дня з 01 серпня 1985 року по 19 грудня 1986 року та з 31 січня 1989 року по 31 грудня 2000 року у будівельно-монтажному управлінні «Енергобуд» Трест «Кременчукнафтохімбуд», яка за змістом і формою відповідатиме вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та додатку № 5 до вказаного Порядку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року клопотання КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі

№ 524/8811/17за позовом КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» до

ОСОБА_3 про визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зібрані у справі докази не дозволяють достовірно встановити або спростувати факт переведення ОСОБА_3 з 01 січня 1998 року на посаду виконавця будівельних робіт, тому апеляційне провадження у справі підлягає зупиненню до набрання законної сили судовим рішення у справі за позовом КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» до ОСОБА_3 про визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобов'язання вчинити дії.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що обставини щодо підтвердження трудового стажу позивача у період з 01 січня 1998 року

по 31 грудня 2000 року були предметом дослідження у суді першої інстанції, а тому посилання апеляційного суду на те, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити або спростувати факт переведення позивача на посаду виконавця будівельних робіт на підставі наказу від 28 грудня

1997 року є необґрунтованими. На думку заявника, апеляційний суд не був позбавлений можливості надати оцінку доводам та доказам відповідача та перевірити законність рішення суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом першої інстанції обставин.

У відзиві на касаційну скаргу КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що предметом розгляду у цій справі не були обставини щодо неправильності запису № 11 у трудовій книжці ОСОБА_3, що безпосередньо впливає на видачу уточнюючої довідки, тому апеляційний суд правильно зупинив провадження, оскільки він був позбавлений об'єктивної можливості розгляду справи до вирішення справи за позовом КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» до ОСОБА_3 про визнання запису у трудовій книжці недійсним.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи апеляційний суд встановив, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 04 грудня 2017 року відкрито провадження у справі № 524/8811/17 за позовом КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» до ОСОБА_3 про визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобов'язання вчинити дії.

Постановляючи оскаржену ухвалу у справі, яка переглядається, апеляційний суд виходив із того, що між цими справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, оскільки зібрані у справі докази не дозволяють достовірно встановити факт переведення ОСОБА_3 з 01 січня 1998 року на посаду виконавця будівельних робіт, а тому, враховуючи, що даний факт має преюдиційне значення, необхідно зупинити провадження у справі, яка переглядається.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України, 2004 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у визнанні неправомірною бездіяльності відповідача щодо надання позивачу уточнюючої довідки про трудову діяльність та зобов'язання відповідача надати зазначену довідку позивачу.

Заперечуючи проти позову, відповідач поставив під сумнів період трудової діяльності позивача з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2000 року на посаді виконавця робіт у будівельно-монтажному управлінні «Енергобуд» Трест «Кременчукнафтохімбуд» та надав відповідні докази.

Виходячи зі змісту мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, докази недійсності запису у трудовій книжці ОСОБА_3 відносно періоду роботи з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2000 року на посаді виконавця робіт будівельно-монтажному управлінні «Енергобуд» Трест «Кременчукнафтохімбуд», а також відповідні обставини, на які відповідач посилався в обґрунтування своїх заперечень, були предметом дослідження суду першої інстанції. Апеляційний суд мав об'єктивну можливість надати належну оцінку доводам сторін та поданим на їх підтвердження доказам, зокрема, й записам у трудовій книжці на предмет їх дійсності та достовірності, не очікуючи процесуальних рішень іншого суду у справі № 524/8811/17.

За змістом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів дійшла висновку, що в оскарженій ухвалі апеляційного суду не зазначено мотивів, на підставі яких апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі, неможливість розгляду справи без попереднього розгляду справи № 524/8811/17.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції не був позбавлений можливості надати оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанції, на які, зокрема, посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, звернувшись до суду з окремим позовом вже після розгляду справи у суді першої інстанції.

Крім того, зупинивши провадження у справі, апеляційний суд порушив право позивача на судовий розгляд справи протягом розумного строку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, у порушення статті 251 ЦПК України, необґрунтовано задовольнив клопотання КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» про зупинення провадження у справі, не врахувавши, що таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк