17.09.2018
справа № 642/4961/18
провадження №6/642/177/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі головуючого судді Ольховський Є.Б., за участю секретаря Алімурадової Т.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові подання головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з поданням, у якому просить суд, з метою виконання рішення суду вирішити питання про примусове проникнення дор житла боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 (боржнику) та ОСОБА_3 зх. Метою примусового виконання постанови №640/10522/16-п виданої 12.07.2016 р. Київським райсудом м. Харкова.

В обґрунтування своїх вимог державний виконавець зазначив, що в провадженні міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ перебуває виконавче провадження ВП №53168595 з примусового виконання постанови №640/10522/16-п, виданої 12.07.2016 року Київським райсудом м. харкова про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості предмета порушення митних правил, що складає 252 256 грн. 67 коп., за якою 19.12.2016 року було відкрито виконавче провадження. Боржник рішення суду про стягнення суми боргу у добровільному порядку не виконує та ухиляється від його виконання.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, дослідивши подання та додані до нього документи вважає за необхідне в задоволені подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ перебуває виконавче провадження ВП №53168595 з примусового виконання постанови №640/10522/16-п, виданої 12.07.2016 року Київським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості предмета порушення митних правил, що складає 252 256 грн. 67 коп., за якою 19.12.2016 року було відкрито виконавче провадження.

Боржником у виконавчому провадженні ВП №53168595: є ОСОБА_4.

Згідно відповідіді КП «ХМБТІ» №3515/04-08 від 28.03.2018 року боржнику на праві спільної сумісної влсаності належить 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2009 р. р/н 4-09-277781.

З метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису його рухомого майна в квартирі державним виконавцем здійснювадосись виходи за адресою: АДРЕСА_2 07.09.2018 року та 11.09.2018 року.

Актами державного виконавця від 07.09.2018 року та 11.09.2018 року встановлено: під час виходу державного виконавця на стук в двері ніхто не відчинив. В двері залишено виклик державного виконавця.

Під час виходу державного виконавця 11.09.2018 року в дверях не було залишеного державним виконавцем перередньоговиклику, що свідчить по те, що мешканці квартири забрали виклик.

Державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_2 та інші мешканці цієї квартири створюють перешкоди для виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобовязання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, примусове проникнення до житла боржника, при проведенні виконавчих дій, на думку суду є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій в площині Закону України «Про виконавче провадження» вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на достатніх доказах, які переконливо підтверджують умисне перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що боржниця ОСОБА_2 отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, отримувала виклики державного виконавця та перешкоджала вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Додані до подання акти державного виконавця не можуть вважатися таким доказом, оскільки з них вбачається, що під час виходу державного виконавця на квартиру боржника, на стук в двері ніхто не відчинив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання саме боржниці вільному доступу державного виконавця до свого житла, а доводи представника стягувача про те, що ОСОБА_2 умисно створює перешкоди для виконання судового рішення, не даючи можливість державному виконавцю перевірити її майновий стан в його власності, ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені жодними належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, про відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржниці, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вище наведене, керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 30 Конституції України, ст.ст. 208-210, 217, 219, 293, 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - Є.Б. Ольховський