Справа №611/377/18
Провадження №2/611/204/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Малемоненко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

16 квітня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника ОСОБА_4, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 6214,54 грн., посилаючись на те, що 30 листопада 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 7 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_5 належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі положень ч.3 ст.1268, ч.2 ст.1282 ЦК України заборгованість у розмірі 6214,54 грн. та сплачений судовий збір.

В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач про причини своїх неявок суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або заперечення проти позову суду не надала. Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, проте через канцелярію суду передала телефонограму, просила справу розглянути без її участі, позов не визнала.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що: спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 листопада 2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 6214,54 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

14 грудня 2014 року позичальник ОСОБА_3 помер.

З матеріалів справи слідує, що відповідач умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату смерті утворилась заборгованість в розмірі 6214 грн. 54 коп. за кредитним договором б/н від 30 листопада 2012 року.

10 квітня 2017 року позивачем було направлено претензію кредитора до Барвінківської нотаріальної контори Харківської області.

05 травня 2017 року позивач отримав відповідь, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розміри частки у спадщині 2/3 та 1/3 відповідно.

25 липня 2017 року до ОСОБА_3, ОСОБА_2 були направлені листи-претензії, згідно яких позивач предявив свої вимоги, проте вимог виконано не було.

Постановою від 25.04.2018 ВС узгодив правову позицію щодо стягнення за спадкоємців боргу по кредиту спадкодавця.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зорустатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). У §145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов'язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_4 проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість у сумі 6214, 54 грн. підлягає стягненню з відповідачів, у розмірі, що відповідає їх частці у спадщині, тобто з ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини боргу 2 071,51 грн., а з ОСОБА_3 у розмірі 2/3 частини боргу 4143,03 грн.

Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно платіжного доручення від 13 березня 2018 року позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.(а. с. 1).

Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог. Отже з ОСОБА_2 суд стягує судовий збір у розмірі 587, 33 грн., а з ОСОБА_3 1174, 67 грн.

На підставі ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце проживання вул. Єсеніна, 13 с. Червоний Лиман Барвінківського району Харківської області, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк, місцезнаходження - вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570, заборгованість за договором б/н від 30 листопада 2012 року в сумі 2 071 (дві тисячі сімдесят одна) гривня 51 копійка та понесені витрати судові витрати 587 (пятсот вісімдесят сім) гривень 33 копійки, а всього 2 658 ( дві тисячі шістсот пятдесят вісім) гривень 84 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, місце проживання вул. Шахматівська, 20 с. Червоний Лиман Барвінківського району Харківської області, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк, місцезнаходження - вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570, заборгованість за договором б/н від 30 листопада 2012 року в сумі 4 143 ( чотири тисячі сто сорок три) гривні 03 копійки та понесені витрати судові витрати 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні 67 копійок, а всього 5 317 (пять тисяч триста сімнадцять ) гривень 70 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Коптєв