Справа № 289/1106/18
Номер провадження 2/289/674/18
20.09.2018 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області про позбавлення батьківських прав,
04.06.2018 ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Мати дитини - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 На даний час батько дитини відбуває покарання в установі РВК № 73 с. Райки Бердичівського р-ну Житомирської обл.. Відповідно до Розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 22.09.2015 № 393 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною та влаштування її на виховання у сім'ю»- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було призначено опікуном над малолітньою дитиною (онуком) -ОСОБА_3, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
В даний час відповідач повністю усунувся від здійснення свої обов'язків по вихованню, утриманню та забезпеченню дитини, тому позивач вважає, що позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини та її соціальному захисту, тому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої дитини, враховуючи до того ж те, що сам відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3.
В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а.с.39,42).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув (а.с.38,45).
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в попередніх заявах, адресованих суду, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі (а.с.27,37).
Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).
Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п.п.15.16, роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Радомишль Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 17.04.2014 серії НОМЕР_2 його батьками зазначено: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_4 (а.с.6).
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 29 років у м. Радомишль Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (повторно) від 17.11.2017 серії НОМЕР_3 (а.с.7).
Розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 03.08.2015 № 324 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.14).
Згідно Розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 22.09.2015 № 393 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною та влаштування її на виховання у сім'ю»,ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було призначено опікуном над малолітньою дитиною -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12).
Як вбачається з копії Довідки від 24.11.2017 № 188, виданої ДНЗ № 2 «Пролісок» Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 2 «Пролісок» з 29.09.2016 по даний час (а.с.11).
Відповідно до копії Довідки від 12.07.2018 № 1282/95, виданої ПП «Житлоремсервіс-9», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає однією сім'єю з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.8).
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.03.2018 у цивільній справі № 289/146/18, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 (а.с.15).

На даний час ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Райківська ВК (№ 73)» Житомирської області (а.с.20).

В матеріалах справи міститься заява відповідача, датована 28.09.2017, засвідчена начальником ДУ «Райківська виправна колонія (№73)» Муц В.П., згідно якої останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З тексту письмового висновку Радомишльської РДА Житомирської області як органу опіки та піклування від 28.12.2017 № 02-18/2076 вбачається, що орган опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

З огляду на наведене, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дитини ОСОБА_3, не забезпечує його необхідним навчанням, медичним доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням.

Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, він має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 51 Конституції України, 12-13, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 164-165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 12201, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місцезнаходження: ДУ «Райківська ВК (№ 73)» Житомирської області), третя особа: Орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області (місцезнаходження: Соборний майдан, 12, м. Радомишль, Житомирська обл., 12201, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно його малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)