Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 311/3945/15-ц

Провадження №22-ц/778/2178/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року в складі судді Носика М.А. в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 квітня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 16500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 31 липня 2015 року відповідач має заборгованість у сумі 26105 грн. 86 коп., яка складається з наступного: 16598 грн. 29 коп. - заборгованість за кредитом; 7138 грн. 24 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 650 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1219 грн. 33 коп. - штраф (відсоткова складова). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 квітня 2013 року в розмірі 26105 грн. 86 коп. та судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором, укладеним 15.04.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 в сумі 26105,86грн., що складається з: 16598,29 грн. - заборгованість за кредитом; 7138,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 650 грн. - заборгованість по пені та комісії; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1219,33 грн. - штраф (процентна складова); стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 1218 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 квітня 2016 року рішення Василівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року рішення Василівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 підписавши анкету-заяву від 15.04.2013 року, користуючись кредитними коштами та здійнюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що він не оформлював кредитний договір, не погоджував кредитний ліміт, підписавши анкету-заяву висловив згоду на відкриття власного рахунку для дистанційного користування ( а.с.215-225).

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не зявився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомив ( а.с.228).

Відповідач ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не зявився, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності ( а.с.229).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що сторонами не погоджено істотні умови кредитного договору, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

За нормами частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підтверження своїх вимог надало анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім'я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв'язку, інформацію про місце роботи тощо (а.с.7).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в графі «Ознакомившись с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, Тарифами ПриватБанка, изьявляю желание оформить на свое имя», взагалі не вказано, яку саме картку оформив відповідач ОСОБА_2 «Універсальну», «Пенсійну», «Gold», «Зарплатний пакет», Ідентифікація з паспортом» чи «Послугу накопичення «Копілка».

В анкеті-заяві передбачено зазначення бажаного кредитного ліміту, однак відповідна графа не заповнена.

Таким чином, сторонами не погоджено, що ОСОБА_2 отримує саме кредитну картку, який кредитний ліміт цієї картки та строк дії.

Також, в анкеті-заяві в графі «Ознакомившись с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, Тарифами ПриватБанка, изьявляю желание оформить на свое имя» взагалі відсутня відмітка про отримання клієнтом банку ОСОБА_2 памятки, що містить, в тому числі, тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, відсутні відомості про ознайомлення зі змістом такої памятки під розпис.

Також, враховуючи зазначене, твердження позивача про нарахування відсотків за користування карткою в розмірі 30% на рік є безпідставним.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що 15.04.2013 року відповідачу було видано кредитну картку Універсальна № 429490, що підтверджується фотографуванням клієнта. Проте, як вже зазначалося, в анкеті-заяві сторонами не погоджено, що ОСОБА_2 отримує кредитну картку «Універсальна».

Також, в матеріалах справи містяться комп'ютерні роздруківки фотознімків відповідача з пластиковими картками, проте на фотознімках не відображається інформація щодо номеру пластикових карток та на підставі якого саме договору вони видавались (а.с. 175-177).

Позивачем не доведено, що надані ним виписки по особистому рахунку відносяться до договору, який є предметом позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що із анкети-заяви неможливо встановити, на підставі яких умов договору позичальнику нараховувалась заборгованість за договором, є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем належним чином.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_3