Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 521/3444/17

провадження № 61-7256св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

представник Одеської міської ради - Хаматуліна Олена Станіславівна,

представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - Білюченко ЄвгенВалерійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

Одеської міської ради про приєднання додаткової житлової площі.

Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 1994 року йому видано ордер на житлове приміщення на одну людину на право зайняття житлового приміщення, прощею 11,9 кв. м, що складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі

за адресою: АДРЕСА_2. У кімнаті він проживає разом з дружиною - ОСОБА_6, де відсутні належні умови для проживання, зокрема кухня та санвузол знаходяться у коридорі. Вказана квартира не приватизована та є власністю територіальної громади в особі Одеської міської ради.

Суміжну кімнату комунальної квартири, площею 24,3 кв. м, займала

ОСОБА_7, яка у 1979 році звільнила зазначене приміщення, тому він з дружиною почали відкрито користуватись кімнатою та сплачувати за неї комунальні послуги.

З 14 вересня 2005 року вони як особи, що потребують поліпшення житлових умов взяті на облік.

З 1995 року він неодноразово звертався до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з питанням про приєднання кімнати, площею 24,3 кв. м, для покращення житлових умов та отримав відмову у зв'язку з перевищенням норми, встановленої житловим законодавством. З вказаним він не погоджується, так як порушується його право на отримання у користування вільної кімнати у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2просив суд приєднати житлове приміщення суміжної кімнати, площею 24,3 кв. м, до квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року

у складі судді Целуха А. П. позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення районного суду мотивовано тим, що відсутні правові підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_2 права користування вільною кімнатою, площею 24,3 кв. м, у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, оскільки позивач є квартиронаймачем кімнати, площею 11,9 кв. м у вказаній квартирі. Позивач забезпечений нормою жилої площі, оскільки зареєстрований у цій квартирі і займає кімнату, площа якої становить 11,9 кв. м. Також, при наданні звільненого ізольованого приміщення квартиронаймачу загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати

13,65 кв. м на одну людину, площа кімнати 2 становить 24,3 кв. м. Якщо звільнене ізольоване приміщення буде надано у користування ОСОБА_2, то загальний розмір жилої площі становитиме 36,20 кв. м, що становитиме на одну особу 18,1 кв. м, що значно перевищує норму, встановлену житловим законодавством, у розмірі 13,65 кв. м.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано право користування за ОСОБА_2 на кімнату під літерою «З», площею 24,3 кв. м, у квартирі АДРЕСА_1 на склад сім'ї з двох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_6

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 з дружиною займає кімнату, площею 11 кв. м, що не відповідає стандартам та санітарним нормам житла, та користується спірною кімнатою понад 37 років. У комунальній квартирі відсутні громадяни, які мають право на звільнену кімнату, тому, враховуючи завдання цивільного судочинства в контексті справедливості та принципу верховенства права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, позивач з дружиною мають право на надання їм кімнати, площею 24,3 кв. м, так як таке перевищення є незначним.

У касаційнійскарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним, необґрунтованим й таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Районна адміністрація зазначала про те, що не погоджується з висновком апеляційного суду щодо того, що ОСОБА_2 з дружиною мають право на надання їм кімнати, площею 24,3 кв. м, так як перевищення норми жилої площі є незначним. Судом зроблено висновок, який протирічить вимогам статей 47, 54 ЖК Української РСР. Будь-якої підстави, передбаченої чинним законодавством для задоволення апеляційної скарги, судом наведено не було, окрім обґрунтування позиції суду завданням цивільного судочинства у вигляді однієї з ознак закону як справедливість.

Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житло від 11 квітня 1994 року ОСОБА_2 надано кімнату, площею 11,5 кв. м, на сім'ю з однієї особи у квартирі АДРЕСА_2.

Згідно довідки комунального підприємства житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» від 27 квітня 2017 року встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2, 1947 року народження, з 22 квітня 1994 року та ОСОБА_6, 1948 рокународження, з 15 грудня 2004 року.

Відповідно до технічного паспорта від 30 грудня 2010 року квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат, площею 11,9 кв. м та 24,3 кв. м, житловою прощею 36,2 кв. м, кухня окрема площею 3,5 кв. м, коридор 4,9 кв. м, туалет 0,6 кв. м, тамбур 0,5 кв. м, загальною площею 45,7 кв. м.

Згідно довідки Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради

від 22 квітня 2015 року № 72 ОСОБА_2 на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня

2005 року прийнятий на квартирний облік загальної черги складом сім'ї у 2 особи.

Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 червня 2017 року розпорядження щодо розподілу кімнати житловою площею 24,30 кв. м у квартирі АДРЕСА_3 районною адміністрацією Одеської міської ради не приймалось.

Листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 15 червня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у приєднані кімнати, площею 24,30 кв. м, у зв'язку з перевищенням норми 13,65 кв. м на одну особу, встановленої житловим законодавством.

Згідно із статтею 31 ЖК Української PCP громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду.

Пунктом 1 частини першої статті 34 ЖК Української PCP передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок.

Відповідно до статті 47 ЖК Української PCP передбачено, що норма жилої площі в Українській PCP встановлюється в розмірі 13,65 кв. м на одну особу.

Згідно із частиною першою статті 48 ЖК Української PCP жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів Української PCP і Федерацією професійних спілок Української PCP. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до пункту 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 та пункту 53 постанови виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 25 грудня 1984 року № 510, жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Пунктом 52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 67 цих Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470.

Відповідно до статті 54 ЖК Української PCP передбачено, що якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Згідно із пунктом 61 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, жилі приміщення, що звільняються, заселяються в порядку, встановленому цими Правилами, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, підприємствами, установами, організаціями, у віданні яких перебуває жилий будинок, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, а також випадків, передбачених пунктами 62 і 63 цих Правил.

Відповідно до пункту 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, якщо в квартирі, у якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 кв. м на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим рівня середньої забезпеченості жилою площею громадян у даному населеному пункті, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Вказані правила застосовуються незалежно від належності жилого будинку. Рішення про надання жилого приміщення приймає виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів, підприємство, установа, організація, у віданні яких перебуває жилий будинок, у порядку, встановленому цими Правилами. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цим пунктом, спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно з абзацом 6 пункту 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил абзацу другого цього пункту передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Згідно із статтею 49 ЖК Української PCP понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено. Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством Союзу PCP.

Відповідно до частини першої статті 104 ЖК Української PCP член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам

статті 63 цього Кодексу.

Статтею 61 ЖК Української PCP передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач забезпечений нормою жилої площі, оскільки зареєстрований у спірній квартирі і займає кімнату, площа якої становить 11,9 кв. м. При наданні звільненого ізольованого приміщення квартиронаймачу загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати

13,65 кв. м на одну людину, при цьому площа кімнати 2 становить 24,3 кв. м. Якщо звільнене ізольоване приміщення буде надано у користування

ОСОБА_2, то загальний розмір жилої площі становитиме 36,20 кв. м, що становитиме на одну особу 18,1 кв. м, у зв'язку із чим площа значно перевищуватиме норму, встановлену житловим законодавством, у розмірі

13,65 кв. м. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_2 права користування вільною кімнатою, площею 24,3 кв. м, у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 у

м. Одесі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, порушивши вказані норми матеріального права, не звернув увагу на те, що при наданні звільненого ізольованого приміщення квартиронаймачу загальний розмір жилої площі буде значно перевищувати 13,65 кв. м на одну людину, тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Натомість суд першої інстанції, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року скасувати, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк