АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1406/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/789/798/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Щавурська Н. Б., Костів О. З.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - позивача ОСОБА_2, представника відповідача ПАТ "Укрнафта"- адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/1406/18 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта", в інтересах якого діє адвокатське об'єднання "Старокиївське" в особі адвоката ОСОБА_3", на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст рішення складено 14 червня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про скасування наказу про оголошення догани та стягнення моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ПАТ «Укрнафта» про скасування наказу про оголошення догани та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначав, що до дисциплінарної відповідальності його притягнуто безпідставно, так як трудової дисципліни він не порушував. Щодо застосування дисциплінарного стягнення за невиконання розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», то такий наказ є незаконним та суперечить законодавству, яке регулює інформаційну діяльність, порушує його права журналіста та профспілкового діяча, оскільки прийнятий з метою запобігання ним фіксації порушення трудового законодавства, а також неправомірних дій щодо нього, зокрема нанесення тілесних ушкоджень та пограбування.

Також, ставлення йому в вину виклик поліції на робоче місце вважає безпідставним, оскільки це є його право, для припинення вчинення відносно нього правопорушення, в тому числі із застосуванням сили, пограбування. Зазначив, що наказ про оголошення догани винесено із порушенням вимог ст. 147-149 КЗпП України. У зв'язку із незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності йому заподіяно моральну шкоду.

Позивач просив суд скасувати наказ заступника правління, виконавчого Віце-президента по роботі з персоналом №1322-к-р від 28.12.2017 року «Про застосування до ОСОБА_4 стягнення за порушення трудової дисципліни», яким позивачу оголошено догану та просив стягнути із відповідача 2500 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» про скасування наказу про оголошення догани та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Скасовано наказ заступника голови правління, виконавчого віце-президента по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» від 28 грудня 2017 року №132-к «Про застосування до ОСОБА_2 стягнення за порушення трудової дисципліни».

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, від ПАТ "Укрнафта", в інтересах якого діє адвокатське об'єднання "Старокиївське" в особі адвоката ОСОБА_3 поступила апеляційна скарга, в якій представник відповідача просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказав, що суд першої інстанції неправильно з'ясував обставини, які мають значення для справи. Висновки оскаржуваного рішення не відповідають дійсним обставинам та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Вважає, що суд надав перевагу доказам позивача, не зазначивши при цьому мотивів відхилення доказів відповідача, чим порушив принцип рівності сторін.

Зазначає, що твердження суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про недодержання відповідачем вимог ст. 149 КзпП України про оголошення догани не відповідає дійсності, оскільки судом не було взято до уваги службову записку начальника ВРНП по Тернопільській області ОСОБА_5 від 07 грудня 2017 року з вимогою до позивача про надання пояснень з приводу порушення розпорядження №106-р та аналогічний лист Заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-президента по роботі з персоналом ОСОБА_6 № 09.3-24/350 від 13 грудня 2017 року з вимогою надання позивачем письмових пояснень щодо причин порушень розпорядження №106-р.

Вказує на те, що надавши правову оцінку розпорядженню № 106-р, суд першої інстанції ігнорує ту обставину, що дане розпорядження грубо систематично порушував ОСОБА_2, за що і отримав догану.

Окрім того, апелянт зазначає про те, що помилковим є твердження суду першої інстанції про відсутність в наказі зазначеної дати та конкретних обставин вчинених дій за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки це не є порушенням та не можуть являтися підставою для скасування наказу, так як чинним законодавством України не передбачено форми наказу про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, а також не визначено обов'язку роботодавця зазначати в наказі конкретну дату час та положення вимог посадової інструкції, які порушив працівник.

Вважає, що така позиція суду є помилковою, оскільки зміст наказу є зрозумілим, виявлені порушення чітко зазначені у наказі та підтверджуються належними доказами.

Таким чином, наведеними доказами підтверджено факт порушення ОСОБА_2 розпорядження № 106-р , його посадової інструкції та Правил внутрішнього трудового розпорядку. Зазначив, що за таких обставин притягнення відповідачем позивача ОСОБА_2 До дисциплінарної відповідальності відповідає вимогам Закону.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав викладених в ній.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив щодо поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом,позивач ОСОБА_2 працює на посаді інженера-програміста відділення реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ«Укрнафта».

06 листопада 2017 року 12 працівників офісу ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» звернулися до начальника відділення із колективним зверненням, в якому просили прийняти міри до ОСОБА_2, який систематичною несанкціонованою здійснює відеофіксацію без їх згоди, створює психологічний тиск та порушує їх право на приватність.

Відповідно до розпорядження начальника ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 від 09.11.2017 року №106-р, зобов'язано працівників офісу ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» без письмового узгодження з начальником ВРНП не проводити фото-, відео- зйомки в офісному приміщенні ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» (робочі кабінети, конференц-зал, коридори, підвальні приміщення, тощо)(п.1.1); фото-, відео- фіксацію внутрішніх документів, договорів, розпоряджень, службових записок працівників товариства, тощо (п.1.2); фото-, відео- фіксацію працівників відділення (без їх письмової на те згоди) (п.1.3); будь-яке поширення інформації, що стосується діяльності ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта», інформації, яка носить конфіденційний, комерційний, персональний характер, інформації щодо працівників відділення, зокрема інформації, яка була отримана раніше без узгодження з керівництвом (п.1.4). За будь-яке несанкціоноване поширення інформації, яка стосується ПАТ «Укрнафта» винні особи будуть притягнуті до відповідальності. (п.2).

Після ознайомлення із вказаним розпорядженням ОСОБА_2 звернувся до начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із службовою запискою, в якій повідомив, що враховуючи те, що ПАТ «Укрнафта» на 50%+1 акція є державним підприємством, а тому інформація щодо його діяльності не може бути інформацією з обмеженим доступом. Крім того, розпорядження суперечить вимогам Конституції України та закону.

21 листопада 2017 року ОСОБА_7 службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 20 листопада 2017 року при отриманні поштової кореспонденції, без її згоди знімав на камеру телефону та заважав працювати, оскільки передивлявся трансляції актів протесту.

27 листопада 2017 року ОСОБА_7 службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що 27 листопада 2017 року ОСОБА_2 надав їй на реєстрацію документи, та у разі відмови в реєстрації таких погрожував негайно викликати поліцію, та робив відео-зйомку на смартфон, незважаючи на заборону.

Відповідно до акту від 15 грудня 2017 року, який підписаний ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, 05 грудня 2017 року о 10 годині 15 хв. інженер-програміст ОСОБА_2 здійснив виклик поліції, якій була надана інформація, щодо крадіжки мобільного телефону, поліція перебувала близько двох годин, о 12.20 прибула слідчо-оперативна група, яка перебувала в офісі до 14 год. 30 хв.

05 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до начальника ТВП ГУНП в Тернопільській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 186 КК України, у зв'язку із тим, що під час відеофіксації порушення ОСОБА_10 на його робочому місці по АДРЕСА_1 в м. Тернополі, відкрито був викрадений його мобільний телефон Самсунг. Із аналогічною заявою про злочин ОСОБА_2 звернувся до прокурора Тернопільської області 15 січня 2018 року. Відповідно до інформації прокуратури Тернопільської області від 23 лютого 2018 року, за заявою ОСОБА_2 зареєстровано кримінальне провадження №0000029 за ч.1 ст. 186 КК України, яке скеровано для проведення розслідування в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області.

06 грудня 2017 року ОСОБА_10 службовою запискою повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 пропри заборону відеофіксації в приміщенні офісу, продовжує це робити, порушуючи дану заборону.

06 грудня 2017 року ОСОБА_11 повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що відеоматеріал з його зображенням в офісі по АДРЕСА_1 в м. Тернополі виявлено на каналі YouTube.

07 грудня 2017 року ОСОБА_12 службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що на каналі YouTube інженером-програмістом ОСОБА_2 викладено відео за її участю, яке було знято проти її волі, що могло призвести до розголошення персональних даних.

07 грудня 2017 року ОСОБА_13 службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що на сайті YouTube розміщено відеозапис за її участю без її згоди на це, чим порушено право на приватність.

07 грудня 2017 року начальник ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_2 із службовою запискою, в якій просить надати письмові пояснення невиконання п.1.3, 1.4 розпорядження від 09.11.2017 року №106-р, щодо того, що за скаргами працівників ВРНП ОСОБА_2 без їх згоди знімає на свій смартфон, створюючи психологічний тиск, заважає виконувати свої обов'язки та порушує законні права на приватність. Начальник просив пояснити, на якій підставі відео розміщено на інтернет сторінці з можливістю публічного перегляду, та чи отримувалася згода працівників та адміністрації на таке розміщення.

У відповідь ОСОБА_2 повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про те, що розпорядження від 09 листопада 2017 року №106-р не відповідає вимогам закону, зазначивши, що ним буде здійснюватися фіксація порушення його прав для надання доказів звернення у відповідні органи, а також будуть фіксуватися створювані ним документи для захисту себе в майбутньому.

13 грудня 2017 року заступник голови правління, виконавчий віце-президент по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» звернувся до ОСОБА_2 із листом, в якому просив надати письмові пояснення з приводу порушення розпорядження начальника ВРНП від 09 листопада 2017 року №106-р.

14 грудня 2017 року ОСОБА_2 заступнику голови правління, виконавчому віце-президенту по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» було надано відповідь на лист від 13 грудня 2017 року, в якому позивач повідомив, що вважає розпорядження керівника ВРНП №106-р від 09.11.2017 року таким що суперечить вимогам ЗУ «Про інформацію», перешкоджає його журналістській діяльності». Крім того ОСОБА_2 повідомив, що 05.12.2017 року до його робочого місця підійшов інженер з техніки безпеки ОСОБА_10, надавав йому вказівки, нецензурно лаявся та морально утискав. ОСОБА_2 повідомив його що він буде фіксувати його нецензурну лайку та порушення трудової дисципліни, однак ОСОБА_10 з застосуванням грубої сили пограбував його, у зв'язку із чим він викликав поліцію, та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України. Він вимушений був фіксувати вчинення відносно нього неправомірних дій для доведеності вказаного факту перед компетентними органами, тому така зйомка є законною.

Наказом заступника голови правління, виконавчого віце-президента по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» від 28 грудня 2017 року №132-к «Про застосування до ОСОБА_2 стягнення за порушення трудової дисципліни», застосовано до ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання розпорядження ВРНП №106-р від 09.11.2017 року, Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції інженера-програміста ВРНП, стягнення у вигляді догани.

Відповідно до наказу, за результатами розгляду службової записки начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 від 08.12.2017 року, встановлено, що інженером-програмістом ВРНП ОСОБА_2. не виконується розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», ОСОБА_2 систематично вчиняє дії, які призводять до зриву робочого процесу у ВРНП, штучно створює конфліктні ситуації на роботі, про що свідчать колективне звернення працівників у ВРНП від 06.11.2017 року. Крім того, ОСОБА_2 05.12.2017 року двічі протягом дня необґрунтовано здійснював виклик працівників поліції, у зв'язку із чим призупинилася робота працівників. Такі дії ОСОБА_2 свідчать про порушення ним вимог абз. 12 р. ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників апарату управління ПАТ «Укрнафта» та п.4.3. р.4 Посадової інструкції інженера-програміста ВРНП.

Відповідно до посадової інструкції інженера-програміста реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ Укрнафта», яка затверджена начальником ВРНП по Тернопільській області 01 березня 2013 року інженер-програміст у адміністративному і технічному відношенні безпосередньо підпорядкований начальнику відділення (п.1.3), у своїй діяльності керується постановами, розпорядженнями, наказами керівництва центрального апарату (ЦА) та начальника відділення, положеннями, інструкціями та іншими керівними документами щодо функціонування програмного та інформаційно-технологічного забезпечення (п.1.4), несе відповідальність за порушення внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій з охорони праці, пожежної безпеки і виробничої санітарії (п.4.1.).

Відповідно до інформації Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 14 березня 2018 року з серпня 2017 року по березень 2018 року ОСОБА_2 15 разів звертався до відділу поліції із зверненнями щодо неправомірних дій працівників ПАТ «Укрнафта».

Задовільняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в оскаржуваному наказі не зазначено у чому конкретно полягає порушення трудової дисципліни,також зі змісту службових записок, на які міститься посилання у наказі, вбачається, що строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 148 КЗпП, станом на дату винесення наказу, закінчився, а також те, що уповноваженим органом власника не додержано вимоги ст. 149 КЗпП України щодо необхідності витребування від порушника трудової дисципліни письмових пояснень до застосування дисциплінарного стягнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах закону.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз'яснено, що при розгляді справ щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

З оскаржуваного наказу від 28 грудня 2017 року №132-к «Про застосування до ОСОБА_2 стягнення за порушення трудової дисципліни» вбачається такі порушення позивачем:

- не виконання розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації» ,

- систематичне вчинення дій, які призводять до зриву робочого процесу у ВРНП,

штучне створення конфліктних ситуацій на роботі, про що свідчать колективне звернення працівників у ВРНП від 06.11.2017 року.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

При застосуванні дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни , оскаржуваний наказ не містить дату та конкретні обставини вчинення дій, за які ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки порушення вказано взагальному, без зазначення коли саме, які положення, та за яких обставин, якими винними діями позивач не виконував розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», які саме конкретно винні дії вчинив ОСОБА_2, чим штучно створив конфлікти та коли вони мали місце. У зв'язку з чим, неможливо встановити в чому конкретно проявилося порушення та який проступок вчинено позивачем, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Аналізуючи зміст оскаржуваного наказу від 28 грудня 2017 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність даного наказу, оскільки він не містить точних винних порушень позивача, не містить посилань, в чому саме полягає систематичне порушення позивачем трудового розпорядку чи своїх посадових обов'язків

Доводи представника ПАТ "Укрнафта" про те, що ОСОБА_2 05 грудня 2017 року двічі протягом дня необґрунтовано здійснював виклик працівників поліції, у зв'язку із чим призупинилася робота працівників, не є підставою для застосування дисциплінарно стягнення, оскільки в силу вимог ст. 40 Конституції України право звертатися до органів державної влади та посадових і службових осіб цих органів є конституційною гарантією, а тому висновок суду першої інстанції, що за такі дії особа не може нести дисциплінарну відповідальність, колегія суддів вважає правомірним.

Також, не заслуговують до уваги посилання апелянта на те, що підставою для винесення оскаржуваного наказу слугувало також, колективне звернення працівників ВРНП по Тернопільській області від 06 листопада 2017 року, службові записки окремих працівників, що свідчить про систематичне перешкоджання позивачем робочому процесу в колективі, зазначивши , що дане колективне звернення підтверджує той факт, що позивач порушує вимоги п. 3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, інструкції з охорони праці, пожежної безпеки і виробничої санітарії.

Так, у відповідності до ст.147 КЗпП України підставами порушення трудової дисципліни є не тільки неналежне виконання з вини працівників покладених на нього трудових обов'язків, але і в порушенні Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкції, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер, в тому числі і перешкоджання позивачем робочого процесу. Однак, колективні звернення, звернення окремих працівників, які є в матеріалах справи не містять жодних конкретних відомостей, щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а лише в них зазначається, що позивач систематично здійснює зйомку, попри встановлену заборону. Таких письмових доказів представником ПАТ "Укрнафта" не представлено, не пред'явлено фото чи відеозйомку, здійснену позивачем, яка б підтверджувала порушення прав та обов'язків інших працівників підприємства. Клопотання про допитування в якості таких осіб -свідками, ПАТ "Укрнафта" не заявляло. Окрім того, у судовому засіданні апеляційного суду, позивач пояснив, що зйомка ним здійснювалася не з метою порушення трудової дисципліни, а виключно на захист своїх трудових прав, відповідно до трудового законодавства. Позивач зазначив, що не здійснював фото чи відеофіксацій документів, чи будь яких інших електронних чи паперових носіїв, що безпосередньо стосуються діяльності підприємства, що підтверджується долученими ним фотокартками до матеріалів справи.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки у ньому відповідачем не зазначається, коли саме (час), які положення (пункт), та за яких обставин, якими винними діями, позивач не виконував розпорядження №106-р від 09 листопада 2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», які саме винні дії (час та конкретні обставини вчинення) вчинив ОСОБА_2, чим штучно створив конфлікти та коли вони мали місце, що є суттєвим при притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановивши, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у наказі не зазначено який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач та коли він мав місце,обмеживши загальним посиланням про не виконання трудових обов'язків,обставини наведені в оскаржуваному наказі не доводять вину позивача і протиправність його дій , а тому суд першої інстанції правомірно виходив із того, що наказ порушує права позивача, яке підлягає захисту, шляхом його скасування.

Не заслуговують до уваги доводи апеляційної скарги про те, що службовою запискою начальника відділення реалізації нафтопродуктів в Тернопільській області ОСОБА_5 від 07 грудня 2017 року та листом заступника голови правління, Виконавчого Віце-президентом по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_6 - ОСОБА_2 було запропоновано надати письмові пояснення стосовно невиконання ним розпорядження № 106-р від 09 листопада 2017 року та здійснення відеозйомки, попри наявну заборону, оскільки з даного листа та службової записки не вбачається конкретних фактів, з зазначенням дати та обставин порушення ним вказаного розпорядження, стосовно яких ОСОБА_2 запропоновано дати пояснення, а зазначено лише про систематичне проведення несанкціонованих відеозйомок на робочому місці.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта", в інтересах якого діє адвокатське об'єднання "Старокиївське" в особі адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони у межах ними понесених.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 18 вересня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б.