Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/6580/16 Головуючий у 1 інстанції Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/778/2045/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

16.03.2018 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позову у цій справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Згідно до ст..153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Матеріалів справи вбачається, що 22.11.2016 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Колесник С.Г. задоволена заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про забезпечення позову, та наклала арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5, а саме: земельну ділянку площею 0,0999 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за кадастровим номером :04:031:0204, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, Запорізька область, Дніпровський район, вул. Дніпровські пороги, буд. 18; житловий будинок, за реєстраційним номером 01, загальною площею 218,7 кв. м., житловою площею 101,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, Запорізька область, Дніпровський район, вул. Дніпровські Пороги, буд. 18; легковий автомобіль марки Кіа модель Spоrtage, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер кузова №U5YPC811DCL109403.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Судова колегія вважає, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даний час відсутні підстави вважати, що невжиття зазначених в заяві заходів забезпечення, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, щодо поділу майна подружжя, оскільки на все майно накладено арешт ухвалою суду від 22.11.2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову відповідає вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: