Ухвала

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 570/4572/17

провадження № 61-25135 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Будкомфорт-Лайн», ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, скасування державної реєстрації права власності, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Будкомфорт-Лайн» (далі - ТОВ «Будкомфорт-Лайн»), ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, скасування державної реєстрації права власності, про поділ майна подружжя. Позивачем була подана заява про забезпечення позову.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6, будучи дружиною ОСОБА_5 та перебуваючи під чужим впливом, без згоди чоловіка, розпорядилась майном, що є спільною сумісною власністю, та внесла це майно до статутного фонду ТОВ «Будкомфорт-Лайн», внаслідок чого

з 25 вересня 2017 року майно стало власністю вказаної юридичної особи.

В подальшому відповідач укладала договори позики та іпотеки з третіми особами, на підставі яких передала спільне майно в іпотеку. Станом на момент звернення до суду майно, яке перебувало у спільній сумісній власності, переоформлено на третіх осіб. Таким чином, позивач вважав за необхідне накласти арешт на майно.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на:

- земельну ділянку площею 0,1593 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_4

- квартиру АДРЕСА_1;

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2

- незавершену будівництвом адміністративно-побутову будівлю та будівлю складу (відсоток готовості незавершеного будівництва складає 2%) за адресою: АДРЕСА_3 Земельна ділянка місця розташування, кадастровий номер: НОМЕР_2

- автомобіль «Тоуоtа Camry АSV50 Comfort», 2016 року випуску, колір - сірий металік, державний номерний знак: НОМЕР_4, номер кузова: НОМЕР_3.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 15 березня 2018 року ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня

2017 року залишено без змін.

У травні 2018 року ОСОБА_4подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення.

Заявник зазначила, що апеляційним судом не було встановлено, яким чином заява позивача про забезпечення позову у справі про поділ майна подружжя стосується майна, що знаходиться у її приватній власності. Також, судами не обґрунтовано реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідач вважає висновки судів першої та апеляційної інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що у справі заявлені позовні вимоги, підставою яких визначено відчуження відповідачем ОСОБА_6 без згоди позивача ОСОБА_5 нерухомого майна, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя. Право власності на це майно на даний час зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 Суди дійшли висновку, що існує реальна загроза того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав й інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до статті 151 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду місцевим судом заяви про забезпечення позову, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до статті 149 чинного ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу цінного майна, титульним власником якого стала ОСОБА_4, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, збалансованості інтересів сторін, з метою недопущення подальшої зміни титульного власника до моменту вирішення спору, гарантування реального виконання рішення суду у разі задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про застосування обраного заходу забезпечення позову.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, правильно зазначив, що хоча суд першої інстанції не в повній мірі навів в оскарженій ухвалі мотиви необхідності вжиття заходів забезпечення позову, це не є достатньою підставою для скасування судового рішення, оскільки в першу чергу має значення наявність чи відсутність очевидної необхідності застосування таких заходів з метою ефективного відновлення порушених чи невизнаних прав та інтересів тієї чи іншої сторони.

Доводи касаційної скарги не викликають розумних сумнівів щодо застосування вказаних норм процесуального права та їх тлумачення судами.

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається неправильного застосування норм матеріального права або порушення судами апеляційної та першої інстанції норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Будкомфорт-Лайм», ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, скасування державної реєстрації права власності, про поділ майна подружжя - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта