АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Грегуль О.В.
№22-ц/796/6085/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування рішення приватного нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГембарськоїСвітлани Іванівни про визнання дій неправомірними та скасування рішення приватного нотаріуса.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оспорює дії ОСОБА_5 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_5

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову в якій посилаючись на існування обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. (а.с.13-16)

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.(а.с.78-79)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 січня 2017 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року скасовано, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.116-117)

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею: 33,8 кв. м. і жилою площею: 12,5 кв. м., запис про право власності на яку на ОСОБА_5, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31448697 від 19.09.2016 року, номер запису про право власності: 16500275 від 19.09.2016 року, заборонивши до зняття арешту з квартири укладати відносно цієї квартири будь-які правочини по відчуженню чи передачі в заставу або іпотеку. (а.с.123-124)

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що на момент постановлення ухвали вона була власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2017 року.

Накладення арешту на спірну квартиру порушує її права як законного власника цієї квартири.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач оспорює дії ОСОБА_5 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_5та зважаючи на існування обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Відповідно частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України, в редакції Закону, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже законом визначено право забезпечувати позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГембарськоїСвітлани Іванівни про визнання дій неправомірними та скасування рішення приватного нотаріуса суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду даної заяви спірна квартира належить ОСОБА_5 на праві власності.

Разом з тим, з доданої до апеляційної скарги інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 15.02.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2017 року. (а.с.138)

ОСОБА_3 була залучена до участі в справі в якості відповідача протокольною ухвалою суду від 14.08.2017 року.

Таким чином, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, а саме на 21.03.2017 року, власником спірної квартири була ОСОБА_3, тобто висновок суду про належність спірного нерухомого майна ОСОБА_5 є хибним.

Та обставина, що ОСОБА_3 була залучена до участі в справі після постановлення оскаржуваної ухвали, не є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду на час її ухвалення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_5, який був відповідачем у справі і до якого заявлені позовні вимоги.

Вимоги до власника квартири ОСОБА_3 не були заявлені, а спірна квартира не перебувала у власності ОСОБА_5

Отже, накладенням арешту на квартиру, належну ОСОБА_3, яка на час постановлення оскаржуваної ухвали не була залучена до участі в справі та була залучена в якості співвідповідача лише 14 серпня 2017 року, порушено інтереси апелянта.

Відповідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновку, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Зазначені положення є імперативними для суду апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що суд не перевірив факт належності майна відповідачу на праві власності та не звернув уваги на те, що вжиті заходи зачіпають та порушують права ОСОБА_3 як власника квартири, яка на момент постановлення ухвали не була відповідачем у справі, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4, поданої представником ОСОБА_8 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва