САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/535/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.06.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Панюшкіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Орган опіки та піклування - Виконком Самарської районної у м. Дніпрі ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

за участю: позивача ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину. Позивач посилається на те, що 22 листопада 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №416. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Сімя проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, в трьохкімнатній квартирі, що належить йому та його батькам на праві приватної власності. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони прожили у спільному шлюбі 3 роки. Відповідачка своєю поведінкою принижує як його, так і їх дитину. Він неодноразово протягом останніх років намагався говорити про їх особисті сімейні проблеми, але це ніяких результатів не дало. Відповідачка пішла з дому та не відвідує ні його, ні їх дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні сина. Збереження їх сімї і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Він переконаний, що їх син повинен проживати разом з ним в квартирі, що належить йому на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1. Позивач має нормований робочий день та з роботодавцем у нього укладено трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій повязаних з батьківством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. Він постійно слідкує за станом здоровя дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. Проживання дитини в цій ситуації разом з ним, буде для дитини більш прийнятним. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання наркотичних речовин, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Відповідач не надає кошти на потреби дитини. У звязку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з цим позовом, просив розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини, та стягнути аліменти на його користь на утримання дитини в розмірі ? частки всіх її доходів щомісячно.

05.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.16-17).

13.02.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.21-24).

13.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.26-27).

Позивач в судовому засідання позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача в заочному порядку.

Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не зявилися. Від начальника управління-служби у справах дітей Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.11.2014 року, шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №416 (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради №2-17/545 від 03.04.2018 року визнано доцільним визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання батька - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Малолітній ОСОБА_4 мешкає з батьком ОСОБА_1, який піклується про здоровя сина, забезпечує його всім необхідним для розвитку та виховання, приділяє хлопчику достатньо уваги. Згідно з актом обмеження умов проживання, дитині створені всі належні умови для проживання, батьком працює налагоджувальником автоматів і напівавтоматів, має позитивну характеристику за місцем роботи. Мати ОСОБА_2 мешкає окремо від сина та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вона не заперечувала проти тимчасового проживання малолітнього сина з батьком. За таких обставин суд доходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за місце проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

В силу ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є матірю малолітнього ОСОБА_3, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоровя дітей, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частики з усіх видів її доходів, щомісяця, починаючи з 30 січня 2018 року.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн., також підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1409,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 160-161, 180-183 СК України, ст.ст. 10-13, 76-84, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, іпн.) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, іпн.), третя особи: Орган опіки та піклування - Виконком Самарської районної у м. Дніпрі ради (м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, б.51) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів -задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22.11.2014 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №416 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2018 року та до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1409,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14 червня 2018 року.

Суддя О.П.Румянцев