АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9954/17 Номер провадження 22-ц/786/2013/18Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача Кирпичової О.Г.

позивача ОСОБА_3, представника позивача - адв. ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області, треті особи: ОСОБА_5, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, Страхова компанія "Брокбізнес", про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 06.06.2017 року близько 12 год. 00 хв. в світлий час доби, водій ОСОБА_5, у дворі 2 міської клінічної лікарні м. Полтави, керуючи службовим автомобілем в порушення вимог п.10.1, 10.9 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою інших осіб, розпочав рух та, рухаючись заднім ходом до приймального відділення 2-ої міської клінічної лікарні м. Полтави, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка рухалася по пандусу у приміщення лікарні.

Зазначає, що, внаслідок ДТП його матері, ОСОБА_6, згідно висновку судово-медичної експертизи №629 від 20.06.2017 року, були спричинені тілесні ушкодження, які стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію загрози для життя, що призвели до смерті потерпілої.

Вказує, що, по факту загибелі його матері було відкрито кримінальне провадження та вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2017 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зазначає також, що, внаслідок вказаних обставин йому було спричинено матеріальної шкоди, яка складається з витрат на поховання в сумі 17037.82 грн. та заподіяна моральна шкода, у зв»язку із втратою матері, що характеризує глибину його душевних страждань, значне погіршення здоров"я.

З урахуванням наведеного прохав стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 17037,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 141600,00 грн., а всього 158637,82 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 17037,82 грн., моральну шкоду 141600,00 грн, всього 158637,82 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.07.2018 року стягнуто з Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області, м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7, , Р/р 2071 в ГУДКС у Полтавській області МФО 831019 судовий збір на користь Держави в розмірі 2466,80 грн.

У поданій апеляційній скарзі на рішення місцевого суду відповідач, посилаючись на недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду змінити в частині стягнення з Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області на користь ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди у розмірі 141600,00 грн. та ухвалити рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності, виваженості, справедливості - до 60000,00 грн.

Вважають, що, суд в оскаржуваному рішенні не навів будь-яких обґрунтованих висновків в частині визначення розміру моральної шкоди та не зазначив належних та допустимих доказів., які б підтвердили заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 180000,00 грн., яку відповідач вважає явно завищеною.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 прохав залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

В обґрунтування доводів відзиву вказує, що ним було подано до суду докази на підтвердження наявності та глибини душевних страждань, завданих неправомірними діями відповідача, а саме, що після смерті матері, яка не тільки дала йому життя, а і весь час до загибелі була самою близькою людиною і допомагала позивачу у житті своїми порадами, у ОСОБА_7 різко погіршився стан здоров'я, що підтверджується відповідними письмовими доказами і на даний час, внаслідок хвороби, позивач частково обмежений у вільному русі.

Також, зазначає, що, після смерті матері, яка проживала разом з батьком позивача ОСОБА_8, 1937 р.н., позивач зобов'язаний доглядати за останнім, що в силу хворобливого стану ОСОБА_3 потребує великих зусиль.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали та прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2017 року ОСОБА_5 визнано винним у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому основне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов'язки: періодично з»являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 790,96 грн. судових витрат (а.с.4-5).

Даним вироком вставлено, що 06.06.2017 року близько 12 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 керуючи службовим автомобілем «Сітроен Джампер» д.н.з. НОМЕР_1 рухався у дворі 2-ої міської клінічної лікарні м. Полтави, що по вул. Монастирська, 7-А. В порушення вимог п.п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою інших осіб, розпочав рух та рухаючись заднім ходом до приймального відділення вказаної лікарні, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, 1937 року народження, яка йшла по пандусу у приміщення лікарні.

В результаті ДТП матері позивача ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, які стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію загрози для життя, згідно висновку судово-медичної експертизи №629 від 20.06.2017 року,

Відповідно до актового запису №890, вчиненого Шевченківським районним у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.06.2017 року (а.с.6).

Також, місцевим судом вірно встановлено, що позивачу ОСОБА_3 було спричинено матеріальної шкоди, яка складається з витрат на поховання та встановлення на могилі матері огорожі, на загальну суму 17037.82 грн. (а.с.12-17).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, дійшов висновку про законодавчу обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування на його користь, як особи потерпілої за наслідками вчинення дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди, пов'язаної із витратами на похованням та моральної шкоди у визначеному розмірі.

Такий висновок місцевого суду в повній мірі відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім?єю.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб..

Головною умовою покладення на особу обов'язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.22.3 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моральна шкода відшкодовується страховиком лише потерпілому.

Як убачається з актового запису №625 в Книзі записів актів громадянського стану про народження Міського бюро ЗАГС м. Полтави, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, та його батьками є: ОСОБА_8 (батько), ОСОБА_6 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 02.04.1964 року, а.с.9).

Таким чином, померла ОСОБА_6 є матерію позивача ОСОБА_3, а тому він є потерпілим, в розумінні ст.1168 ЦК України та згідно п.22.3 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право на відшкодування моральної шкоди страховиком.

Відповідно до полісу №АК/1518350 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль марки Citroen Jumper, д.н.з. НОМЕР_1, який належить Об'єднаному автогосподарству МОЗ Полтавської області, був застрахований у СК "Брокбізнес", строк дії поліса з 23.12.2016 року по 22.12.2017 року (а.с.11).

При цьому, як убачається зі змісту позовних вимог та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 оцінив заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 180000,00 грн., до сплати страховою компанією підлягає сума в розмірі 38400,00 грн., відтак, розмір фактично не сплаченої моральної шкоди становить - 141600,00 грн., яку, на думку позивача, необхідно стягнути з відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що, після загибелі у ДТП матері позивача, у вересні - жовтні 2017 року у позивача загострились хронічні захворювання, внаслідок чого він був змушений тривалий час лікуватися (а.с.18-19).

Колегія суддів, враховуючи незначний термін між смертю матері позивача - ОСОБА_6 та ускладненнями захворювання останнього, вважає, що вони наступили саме внаслідок події, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що померла ОСОБА_6 була матір'ю позивача, дуже близькою людною та опорою останнього. Також, внаслідок смерті матері, позивач, який має тяжкі захворювання, змушений готувати їжу, здійснювати інші побутові потреби та доглядати за своїм батьком ОСОБА_8, який є людиною похилого віку та залишився проживати один.

З урахуванням наведеного, враховуючи характер та обсяг психічних і душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок смерті матері та як наслідок пережитих хвилювань мусив пройти тривале лікування, на фоні загострення хронічних хвороб, колегія суддів приходить до висновку що розмір моральної шкоди в сумі 141600,00 грн. є об'єктивним, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та є таким, що відповідатиме правомірним очікуванням позивача та не буде надто обтяжливим для відповідача, враховуючи, що ним є юридична особа.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд в оскаржуваному рішенні не навів будь-яких обґрунтованих висновків в частині визначення розміру моральної шкоди та не зазначив належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 180000,00 грн., яку відповідач вважає явно завищеною, колегією суддів до уваги не приймаються та спростовуються вищевикладеним. Окрім того, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, зокрема, копії медичної документації на підтвердження проходження ОСОБА_3 тривалого лікування в наслідок загострення хронічних хвороб.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, вказане рішення місцевого суду переглянуто колегією суддів лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області, тобто в частині стягнення моральної шкоди, в іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому не є предметом перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об'єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров'я Полтавської області, - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2018 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ О.Ю. Кузнєцова

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун