АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/286/17Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/778/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 594/286/17 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року,ухваленого суддею Чир П.В., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Борщівська аграрна компанія" про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі земельної ділянки, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, площею 1,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1, який 01.06.2015 року уклали між собою ОСОБА_2 та ТОВ «Борщівська аграрна компанія» та визнати поновленим на той самий строк та на таких самих умовах договір оренди земельної ділянки площею 1,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1 від 10.05.2009 року, який уклали між собою ТОВ «Мрія Центр» та ОСОБА_2, та який 10.12.2009 року був зареєстрований у Борщівському реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 10 травня 2009 року між ТзОВ "Мрія Центр" та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,72 га строком на п'ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 10 грудня 2009 року.

На виконання умов договору оренди, зокрема п.8, яким передбачено порядок поновлення договору оренди на новий строк, 05.03.2014 року та 07.08.2014 року ТОВ «Мрія Центр» направляло ОСОБА_2 листи повідомлення від 04.03.2014 року та від 06.08.2014 року про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди, однак, відповіді не отримало. ОСОБА_2 також не направляв ТОВ «Мрія Центр», протягом одного місяця з моменту закінчення договору оренди, будь-яких листів, в тому числі й щодо відмови в поновленні договору оренди.

Окрім того, позивач зазначав, що після закінчення строку договору оренди ТОВ «Мрія Центр» продовжувало користуватися орендованою земельною ділянкою у своїй господарській діяльності, виплатило відповідачу ОСОБА_2 орендну плату за 2015 рік у розмірі 750 кг пшениці.

Однак, 01 червня 2015 року ОСОБА_2 було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «Борщівська аграрна компанія», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.07.2015 року. Таким чином, діями відповідачів щодо укладення між ними нового договору оренди землі було порушено переважне право ТзОВ "Мрія Центр" на поновлення договору оренди землі, яке підлягає захисту.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року в задоволенні позову ТзОВ "Мрія Центр" до ОСОБА_2, ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим відмовлено.

Судові витрати по справі покладено на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТзОВ "Мрія Центр" подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі вказано, що ТзОВ "Мрія Центр" дотримано усіх необхідних умов для поновлення договору оренди землі на підставі свого переважного права, передбаченого умовами договору та ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Помилковим є висновок суду про те, що листи-повідомлення про намір продовжити договір оренди земельної ділянки повинен направлятись рекомендованим листом, оскільки чинним законодавством це не передбачено. Достатнім доказом письмового повідомлення про намір продовжити договір оренди землі є список на відправлення простих відправлень, так як працівниками поштового відділення при прийманні даних відправлень проставлено відбиток поштового штемпелю ПАТ Укрпошта.

Також зазначає, що невірним є висновок суду про те, що надані письмові докази і договір про надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки, акти розподілу земельних ділянок по посівних площах на території Циганівської сільської ради, акти виконаних робіт з додатками, статистична звітність та сплата орендної плати не підтверджують факту продовження використання спірної земельної ділянки. Звертає увагу на те, що ТОВ "Мрія Центр" у надісланому відповідачу проекті додаткової угоди запропоновано аналогічні умови оренди, а також зазначено в листі-повідомленні, що у разі незгоди останнього із запропонованими умовами оренди, він має право надати прийнятні для нього умови або власний проект додаткової угоди.

Представник ТОВ "Борщівська аграрна компанія" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивачем не виконано приписи ч. 2 ст. 33 ЗУ Про оренду землі, на його думку списки на відправлення простих поштових відправлень по Україні не можуть слугувати доказом належного повідомлення ОСОБА_2 про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, а також доказом передачі листа оператору поштового зв'язку, оскільки згідно Правил надання поштового зв'язку він не вправі був цього робити. Списки на відправлення простих поштових відправлень не складаються. Крім цього, відбитки поштового штемпеля на списках не дають можливості ідентифікувати ВПЗ та час відправлення. Вважають, що відсутність оригіналів листів, проектів додаткових угод, а також журналу вихідної кореспонденції свідчить про те, що такі листи-повідомлення взагалі не складались, а відтак, не передавались на відправлення орендодавцю.

Сторони в судове засідання не з'явились, однак про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в позові ТзОВ Мрія Центр до ОСОБА_2, ТОВ Борщівська аграрна компанія, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подав суду доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди та отримання орендодавцем такого повідомлення. Також, ТзОВ «Мрія Центр» не уклало з орендодавцем обов'язкової додаткової угоди до договору оренди землі, а тому, безпідставними є доводи позивача про порушення переважного права на укладення договору оренди землі з власником земельної ділянки ОСОБА_2 на новий строк та визнання цього договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений у відповідності до вимог чинного законодавства й встановлених обставин по справі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 06 грудня 2007 року Управлінням земельних ресурсів в Борщівському районі, є власником земельної ділянки площею 1,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

10 травня 2009 року між ТОВ «Мрія Центр» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, земельної ділянки площею 1,72 га, строком на 5 років з моменту його державної реєстрації. Державна реєстрація зазначеного договору здійснена 10 грудня 2009 року.

Умовами договору (пункт 8) передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За пунктом 9 цього договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік, у тому числі 384,74 грн. в грошовій формі, або в натуральній формі 5 ц зерна щорічно.

01 червня 2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Борщівська аграрна компанія» укладено договір оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки строком на 7 років, державну реєстрацію якого проведено 06 липня 2015 року.

Умовами оспорюваного договору встановлено орендну плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі, або за згодою сторін в натуральній формі.

Таким чином, умови даного договору є більш вигідними для ОСОБА_2

Частиною четвертою статті 124 Земельного Кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону, (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін (ст. 319, 626 ЦК України).

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди з підстав передбачених частиною шостою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Вищенаведене свідчить про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Судом встановлено, що ТзОВ «Мрія Центр» не подало доказів виконання вказаних вимог закону та договору оренди землі від 10.05.2009 р. і дотримання визначеної процедури повідомлення про свій намір реалізувати переважне право на укладення нового договору оренди земельної ділянки із ОСОБА_2

Зокрема, ТзОВ «Мрія Центр» не подало доказів того, що воно не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди від 10.05.2009 р. повідомило орендодавця про намір продовжити дію договору оренди.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як зазначив представник ТзОВ «Мрія Центр», товариство направило орендодавцю листи-повідомлення з додатковими угодами, у яких повідомило про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (а.с. 12, 13 ). Разом з тим, позивач надав суду лише копії цих листів, а у суді представник позивача пояснила, що вказані листи не реєструвались у вихідній кореспонденції товариства, їм лише присвоювались порядкові номера відповідно до алфавітного списку власників земельних ділянок, номер вихідної кореспонденції на листах відсутній.

Як на доказ підтвердження направлення вказаних листів-повідомлень позивач послався на списки відправлення простих поштових відправлень по Україні №№ 09 (114), 1-100, у яких зазначено прізвище відповідача та назву документа, що відправлявся (а.с. 63,64).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що подані позивачем списки відправлення простих поштових відправлень не можуть бути доказом належного повідомлення ОСОБА_2 про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, оскільки вони не підтверджують факт відправлення кореспонденції відповідачу ОСОБА_2

Порядок надання послуг поштового зв'язку встановлено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила), якими визначено порядок відправлення поштової кореспонденції в Україні.

Так, абзацом 8 п.2 Правил визначено, що згруповані поштові відправлення, поштові перекази, це внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно передаються для пересилання одним відправником.

Абзацом 25 п.2 Правил визначено, що реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Отже, згруповані поштові відправлення це обов'язково зареєстровані відправлення, на які видаються відповідні розрахункові документи та вручаються одержувачу.

Однак, позивач зазначив, що 05.03.2014 р. та 07.08.2014 р. відправив прості (не зареєстровані на пошті) поштові відправлення листів - повідомлень про намір продовжити дію договору оренди землі, на які складення списку та завірення його підписом працівника поштового зв'язку з відбитком штемпеля не передбачено, а тому докази, що такі листи - повідомлення дійсно були складені та підписані 04 березня та 06 серпня 2014 року, а відправлені 05 березня та 07 серпня 2014 року, як зазначає позивач -відсутні.

Інших належних доказів, про направлення ОСОБА_2 листів-повідомлень з додатковими угодами позивачем не надано.

Окрім того, згідно пояснень відповідача ОСОБА_2, викладених ним у поданих суду письмових запереченнях проти позову вбачається про неотримання ним зазначених листів та необізнаність його із намірами позивача ТзОВ "Мрія Центр" скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (а.с.137).

За змістом ч. 2 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлено обов'язок орендаря, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця. Тобто, в цьому випадку слід розуміти не тільки направлення, а й отримання орендарем відповідного листа повідомлення, що відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України №6-55цс15 від 15 квітня 2015 року, №6-3цс15 від 18 березня 2015 року, №6-10цс15 від 25 лютого 2015 року, №6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, №6-531цс15 від 9 вересня 2013 року, №6-70цс15 від 10 червня 2015 року, № 6 2988 цс 15 від 13 квітня 2016 року. У вказаних постановах Верховний Суд України також вказав, що порушення переважного права на поновлення договору оренди землі матиме місце при укладенні орендодавцем договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря щодо наміру реалізувати переважне право, а також у разі укладення договору з новим орендарем на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права.

Однак, ТОВ "Мрія Центр" не подало суду не тільки доказів щодо отримання, а й доказів щодо відправлення орендодавцю зазначених листів повідомлень.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що колегією Верховного Суду 10 квітня 2018 року розглянуто касаційну скаргу ТзОВ "Мрія Центр" на рішення Борщівського районного суду від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2017 року у цивільній справі № 594/376/17-ц. У касаційній скарзі ТзОВ Мрія Центр посилалось на помилковість висновку судів першої та апеляційної інстанцій, щодо недотримання ним усталеної процедури реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 ЗУ Про оренду землі, оскільки у зазначеній нормі не передбачено та не вимагається надсилати листи-повідомлення рекомендованими цінними та/або з повідомленнями про вручення поштовими відправленнями.

Правовідносини у вищевказаній справі та справі, яка переглядається апеляційним судом, є подібними, оскільки в них тотожний предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі № 594/376/17-ц касаційний суд погодився з висновками судів про те, що списки на поштові відправлення № 09(125) від 05 березня 2014 року, № 201-305 від 7 серпня 2014 року не є належними та допустимими доказами повідомлення орендодавця про наміри реалізувати ТзОВ "Мрія Центр" переважне право на поновлення договору оренди землі.

Колегія суддів апеляційної інстанції, не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, щодо тлумачення районним судом норм ст. 33 ЗУ Про оренду землі та встановлення обставин, які необхідні для поновлення договору оренди землі на підставі переважного права орендаря на власний розсуд.

Відтак, для поновлення договору оренди землі необхідно наявність юридичних фактів в сукупності, зокрема, одним із яких є повідомлення орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а тому продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем і відсутність повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди не свідчить про наявність у позивача правових підстав для продовження користування і є недостатніми обставинами для визнання договору поновленим.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України №6-3цс15 від 18 березня 2015 року, в якій апелянт вказує, що Верховний Суд України підтвердив відсутність законодавчої необхідності направляти лист-повідомлення з проектом додаткової угоди рекомендованим листом, не заслуговують уваги суду, оскільки у цій постанові Верховний Суд навпаки, звернув увагу судів на те, що порушення переважного права орендаря матиме місце у разі укладення договору оренди з новим орендарем лише при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір поновити договір оренди.

Оскільки орендар не повідомив ОСОБА_2 про намір продовження договірних відносин, як це передбачено в п. 8 договору оренди і не звернувся до суду по закінченню місячного строку за захистом свого права на укладення додаткової угоди на умовах, які викладені в тексті вказаної угоди, то власник землі вправі розпоряджатись на свій розсуд вказаною земельною ділянкою.

Отже, ОСОБА_2 на час укладення оспорюваного договору оренди землі мав правові підстави вважати, що договір оренди землі, укладений ним з ТзОВ Мрія Центр є припиненим з 10 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку його дії, оскільки позивач не скористався переважним правом на поновлення договору оренди землі в порядку, який визначено договором та уточнено новою редакцією ст. 33 ЗУ Про оренду землі.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не відповідає постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 р. у справі № 6-2540цс16, оскільки у цій справі судом встановлено інші обставини. У вказаній справі було встановлено факт продовження користування позивачем орендованою земельною ділянкою відповідача та належного повідомлення орендодавця про наміри поновлення договору оренди землі з додатковою угодою, однак така обставина не встановлена у даній справі, яка переглядається апеляційним судом.

Посилання в апеляційній скарзі ТзОВ "Мрія Центр" на те, що у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 547/1432/15-ц не зазначено обов'язковість направлення орендарем на адресу орендодавця повідомлення рекомендованим поштовим листом,отримання останнього адресатом під розпис є безпідставними, оскільки відповідачем (орендодавцем) взагалі не визнавалося факт отримання листів - повідомлень та проектів додаткової угоди від позивача, що підтверджується матеріалами справи.

Доводи ТОВ Мрія Центр про те, що товариство продовжувало користуватись спірною земельною ділянкою, здійснювало її обробіток та виплатило у 2015 році орендну плату, що на його думку дає підстави вважати договір оренди землі поновленим на тих самих умовах, не заслуговують уваги суду, оскільки сам по собі факт продовження користування земельною ділянкою орендарем за умови невиконання ним свого обов'язку щодо повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення раніше укладеного договору оренди землі немає жодного правового значення для вирішення даного спору.

Посилання в апеляційній скарзі на невиконання орендодавцем обов'язку надіслати протягом місяця заперечення щодо поновлення договору оренди землі(порушення вимог ч.5. статті 33 Закону України «Про оренду землі») колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ч.6 цієї статті передбачає відповідні правові наслідки у випадку, коли будучи попередньо повідомленим про намір орендаря продовжити договірні відносини, орендодавець не реагує жодним чином на таке повідомлення, не надсилає листи - заперечення при тому, що орендар продовжує використовувати земельну ділянку.

Нестабільне адміністративне управління ТОВ "Мрія Центр" у 2015 р. (з грудня 2014 по травень 2015 р. керівництво змінювалось тричі) про яке зазначає в апеляційній скарзі апелянт не звільняє його від обов'язку виконувати умови договору (п.8) та закону - повідомити про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем запропоновано вигідніші умови ніж умови оспорюваного договору є безпідставними, оскільки як встановлено судом додаткова угода не була отримана орендодавцем і відповідно підстав для врахування доводів, які стосуються додаткової угоди у суду немає.

Таким чином, відмовляючи у позові ТзОВ "Мрія Центр" судом першої інстанції враховано, що переважне право на поновлення договору оренди землі можливе лише за умови дотримання орендарем строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє право, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом, щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди та отримання орендодавцем такого повідомлення.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, щодо визнання договору оренди від 01 червня 2015 року недійсним, оскільки врахував, що підставами для визнання вказаного договору недійсним ТОВ "Мрія Центр" зазначало саме порушення його переважного права на поновлення договору оренди, яке, як встановлено судом, порушено не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" - залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони у межах ними понесених.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 13 вересня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Парандюк Т.С.

Судді: Щавурська Н.Б.