АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2150/18 Справа № 196/1148/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бойко Ю. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Городничої В.С.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" посилалися на те, що 12 червня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGМСUI.130339.003. Відповідно до п. 2.2, 2.3, 3.1, 3.2 банк на підставі заяви відповідача на отримання кредитної карти надав відповідачу у тимчасове користування кошти (кредит) на умовах повернення, строковості та платності, визначені договором. Кредит надавався в сумі 2000 грн. шляхом встановлення ліміту на рахунок НОМЕР_2. Термін користування кредитом - 3 роки (п. 3.2). Процентна ставка за користування кредитом - 36 % річних на суму залишку від кредиту. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж, який складає 10 % від суми заборгованості щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, яка не була сплачена в строк, вважається простроченою. Згідно п. 5.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість в порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Згідно з п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3 кредитного договору. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожен день такої прострочки. З 19 вересня 2013 року ліміт кредитної карти було збільшено. Відповідачу банком 04 серпня 2015 року направлялося повідомлення з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк вих. № Р.04/542 від 04 серпня 2015 року. Вимоги, зазначені у повідомленні, відповідач не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 04 серпня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року становить 3 980 грн. 86 коп., з яких поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 922 грн. 62 коп., просторочена заборгованість по тілу кредиту - 806 грн. 84 коп., поточна заборгованість за процентами - 79 грн. 51 коп., просторочена заборгованість за процентами - 761 грн. 15 коп., пеня - 410 грн. 74 коп. На підставі викладеного, банк просив суд стягнути вказану суму заборгованості за кредитним договором №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року на ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку".

Заочним рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2015 року було задоволено позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку". Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" () заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року в розмірі 3 980 грн. 86 коп., з яких: 1 922 грн. 62 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 806 грн. 84 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 79 грн. 51 коп. - поточна заборгованість за процентами; 761 грн. 15 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 410 грн.74 коп. - сума пені. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.34-36).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2015 року та скасовано заочне рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2015 року, призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.73).

У липні 2016 року ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" уточнили свої позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача заборгованості по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року станом на 30 червня 2016 року - 7 504 грн. 06 коп., з яких, поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 262 грн. 56 коп.; прострочена заборгованість по тілу кредиту -1 466 грн. 90 коп.; поточна заборгованість за процентами - 78 грн. 62 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 2 032 грн. 07 коп.; заборгованість за пенею - 2 663 грн. 91 коп. (а.с.87).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" за кредитним договором №ICKGМСUI.130.004 від 12 червня 2013 року поточної заборгованості за тілом кредиту - 1 262 грн. 56 коп., простроченої заборгованості за тілом кредиту - 1 466 грн. 90 коп., а всього - 2 729 грн. 46 коп. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 88 грн. 60 коп. судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог (а.с.156-162).

В апеляційній ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" просить рішення суду від 14 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 12 червня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGМСUI.130339.003 (а.с.5-7).

Відповідно до п. 2.2, 2.3, 3.1, 3.2 кредитного договору банк на підставі заяви відповідача на отримання кредитної карти надав відповідачу у тимчасове користування кошти (кредит) на умовах повернення, строковості та платності, визначені договором.

Кредит надавався відповідачу в сумі 2000 грн. шляхом встановлення ліміту на рахунок НОМЕР_2. Термін користування кредитом - 3 роки (п. 3.2). Процентна ставка за користування кредитом - 36 % річних на суму залишку від кредиту.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж, який складає 10 % від суми заборгованості щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, яка не була сплачена в строк, вважається простроченою.

Згідно п. 5.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість в порядку і строки, визначені в кредитному договорі.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3 кредитного договору.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожен день такої прострочки.

З 19 вересня 2013 року ліміт кредитної карти було збільшено.

Відповідачем було допущено неналежне виконання своїх обов"язків за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 04 серпня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року станом на 04 серпня 2015 року становить 3 980 грн. 86 коп., з яких поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 922 грн. 62 коп., просторочена заборгованість по тілу кредиту - 806 грн. 84 коп., поточна заборгованість за процентами - 79 грн. 51 коп., просторочена заборгованість за процентами - 761 грн. 15 коп., пеня - 410 грн. 74 коп. (а.с.4).

04 серпня 2015 року банком на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк (а.с.9,10).

Вимоги банку, викладені у повідомленні, відповідач не виконав.

У липні 2016 року ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" уточнили свої позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованості по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року станом на 30 червня 2016 року - 7 504 грн. 06 коп., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 262 грн. 56 коп.; прострочена заборгованість по тілу кредиту -1 466 грн. 90 коп.; поточна заборгованість за процентами - 78 грн. 62 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 2 032 грн. 07 коп.; заборгованість за пенею - 2 663 грн. 91 коп. (а.с.87).

Задовольняючи частково уточнені позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку", суд першої інстанції посилався на те, що відповідач виконував належним чином взяті на себе зобов"язання за кредитним договором у розумінні статті 526 ЦК України, останній платіж здійснив 11 грудня 2014 року, та припинення виконання зобов'язань зі сторони відповідача мало місце в силу дії непереборної сили та викликаного нею проходження відповідачем служби під час проведення АТО в окремих районах частини Луганської та Донецької областей, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

12 червня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGМСUI.130339.003 (а.с.5-7).

Відповідно до п. 2.2, 2.3, 3.1, 3.2 кредитного договору банк на підставі заяви відповідача на отримання кредитної карти надав відповідачу у тимчасове користування кошти (кредит) на умовах повернення, строковості та платності, визначені договором.

Кредит надавався відповідачу в сумі 2000 грн. шляхом встановлення ліміту на рахунок НОМЕР_2. Термін користування кредитом - 3 роки (п. 3.2). Процентна ставка за користування кредитом - 36 % річних на суму залишку від кредиту.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж, який складає 10 % від суми заборгованості щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, яка не була сплачена в строк, вважається простроченою.

Згідно п. 5.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість в порядку і строки, визначені в кредитному договорі.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3 кредитного договору.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожен день такої прострочки.

З 19 вересня 2013 року ліміт кредитної карти було збільшено.

Відповідачем було допущено неналежне виконання своїх обов"язків за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 04 серпня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року станом на 04 серпня 2015 року становить 3 980 грн. 86 коп., з яких поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 922 грн. 62 коп., просторочена заборгованість по тілу кредиту - 806 грн. 84 коп., поточна заборгованість за процентами - 79 грн. 51 коп., просторочена заборгованість за процентами - 761 грн. 15 коп., пеня - 410 грн. 74 коп. (а.с.4).

04 серпня 2015 року банком на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк (а.с.9,10).

Однак, вимоги банку, викладені у повідомленні, відповідач не виконав.

У липні 2016 року ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" уточнили свої позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованості по кредитному договору №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року станом на 30 червня 2016 року - 7 504 грн. 06 коп., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 262 грн. 56 коп.; прострочена заборгованість по тілу кредиту -1 466 грн. 90 коп.; поточна заборгованість за процентами - 78 грн. 62 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 2 032 грн. 07 коп.; заборгованість за пенею - 2 663 грн. 91 коп. (а.с.87).

З матеріалів справи вбачається з вимогою про дострокове повернення суми заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк банк звернувся до відповідача - 04 серпня 2015 року (а.с.9, 10).

До суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2 ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" звернувся 31 серпня 2015 року, тобто відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору банк змінив строк виконання основного зобов'язання.

Починаючи з цієї дати відповідач мав обов'язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Тобто, банк не мав права нараховувати передбачені договором проценти та пеню після звернення до відповідача з вимогою від 04 серпня 2015 року про дострокове повернення кредиту.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року провадження №14-10цс18.

Слід зазначити в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження перебування відповідача взагалі на військовій службі в зоні АТО в період, коли банком були нараховані йому проценти та пеня за вищевказаним кредитним договором станом на 04 серпня 2015 року.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року, яка станом на 04 серпня 2015 року (дату звернення банку до відповідача з вимогою) становить 3 980 грн. 86 коп., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 922 грн. 62 коп., просторочена заборгованість по тілу кредиту - 806 грн. 84 коп., поточна заборгованість за процентами - 79 грн. 51 коп., просторочена заборгованість за процентами - 761 грн. 15 коп., пеня - 410 грн. 74 коп. В іншій частині позовних вимог ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" підлягає частковому задоволенню, рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" - задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позові вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.130339.003 від 12 червня 2013 року, яка станом на 04 серпня 2015 року складається із: поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 922 грн. 62 коп., просторочена заборгованість по тілу кредиту - 806 грн. 84 коп., поточна заборгованість за процентами - 79 грн. 51 коп., просторочена заборгованість за процентами - 761 грн. 15 коп., пеня - 410 грн. 74 коп. та судовий збір в розмірі 267 грн. 96 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді