Справа № 212/814/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретаря Плотнікової Т. Б., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № KRIMRX05730880 від 11.01.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2967,80 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_2 станом на 18.01.2016 року виникла заборгованість 46437,52 грн., яка складається з наступного: 2261,10 грн. - заборгованість за кредитом; 14941,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 538,67 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 26008,97 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штраф відповідно до пункту5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 2187,50 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 46437,52 грн. за кредитним договором та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначила що у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні правові підстави вимагати повернення боргу у ОСОБА_2, оскільки відповідач не отримував кредит. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивач у позовній заяві зазначає, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір експерс-розстрочки № KRIMRX05730880 від 11.01.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2967,80 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5).

Представник відповідача зазначила під час розгляду справи. що у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні правові підстави вимагати повернення боргу у ОСОБА_2, оскільки відповідач не спірний договір не укладав, його не підписував та грошові кошти не от римував.

Суд вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладання між сторонами справного договору, а тому суд приймає заперечення сторони відповідачів з приводу заперечень до позову, які підтверджуються висновком експерта № 29/1.1/864 від 27.04.2018 року, (а. с. 223-226), де зазначено, що підпис, розташований в графі «Підпис» на зворотному боці Договору експерс-розстрочки № KRIMRX05730880 від 11.01.2007 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження існування кредитних правовідносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_2

Ураховуючи докази, які надані сторонами, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289, 430 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 266, 267 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 червня 2018 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак