Справа № 539/1156/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Пазинич Руслан Вікторович про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її брат ОСОБА_5.

Після смерті брата спадщину, як спадкоємець фактично прийняла вона, оскільки останні роки саме вона доглядала брата.

Коли ж вона звернулась до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу з метою подати заяву про прийняття спадщини, то отримала усну консультацію, що для оформлення спадщини їй потрібно довести те, що вона є сестрою померлого ОСОБА_5, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували її родинні зв'язки з братом.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 08.11.2017 року було встановлено факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_5, а саме, що він був її рідним братом.

Звернувшись знову до нотаріальної контори вона дізналася, що її сестра ОСОБА_3 також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Вважала, що оскільки відповідач ОСОБА_3 знала про важкий стан ОСОБА_5, про те, що він хворів, потребував постійного догляду, ліків, консультації лікарів (в тому числі і платних), але жодним чином не приймала участі у його догляді, є підстави для усунення її від права на спадкування після смерті ОСОБА_6

На підставі вищевикладеного, позивач прохала суд винести рішення, яким усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, прохали винести рішення, яким усунути від спадкування відповідача по справі ОСОБА_3, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Також пояснили, що до ОСОБА_5 ходив соціальний працівник, що підтверджує той факт, що він хворів і потребував сторонньої допомоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала та вважала його безпідставним. Пояснила, що її брат ОСОБА_5 жив у Миргороді разом із своєю дружиною, яка померла в кінці 2016 році. Вона знала, що брат хворів і потребував сторонньої допомоги, але він самостійно пересувався, хоча і ходив з палицею, себе обслуговував. До нього також ходив соціальний працівник, який допомагав йому. До лютого 2017 року вона їздила разом з ОСОБА_1 до брата ОСОБА_5 та брат кожного разу ображав її, називаючи недолугою. Вона на пенсії з 2008 року, але часто навідувати брата не могла, бо у неї вдома також хворий чоловік, а влітку у неї ще була і онука, яку треба було доглядати. Також спілкувалася з братом по телефону. 12.07.2017 року у ОСОБА_5 стався інсульт і тоді з ним була ОСОБА_1 та доглядала його до ІНФОРМАЦІЯ_7 тобто до дня смерті.

Третя особа приватний нотаріус Пазинич Руслан Вікторович в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, направив на адресу суду листа, у якому прохав розглядати справу без його участі. (а.с. 33).

Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши надані суду докази, з'ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 80 років помер ОСОБА_5 - брат ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

Згідно ст. ст. 1216, 1217,1218, 1219, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Р.В. було заведено спадкову справу №71/2017 (а.с. 33).

За приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, викладених у п.6 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що спадкодавець ОСОБА_5 був інвалідом учасниками справи суду надано не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона дружила із сім'єю ОСОБА_5. Після смерті дружини ОСОБА_5 вона продовжувала спілкуватися з ним. Знає, що до нього періодично приїздила ОСОБА_1, варила йому їсти та допомагала йому. ОСОБА_5 пересувався із ціпком. Останній тиждень перед смертю ОСОБА_5 шість чи сім днів лежав і з ним в ці дні була ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона спілкувалася із сім'єю ОСОБА_5. Інколи вона приносила хліб ОСОБА_5, коли він залишився сам. Ходив ОСОБА_5 з ціпком, потім у нього стався інсульт і з ним постійно була ОСОБА_1 До інсульту ОСОБА_1 також до нього приїздила та допомагала йому. ОСОБА_3 у ОСОБА_5 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона спілкувалася із сім'єю ОСОБА_5. Знає, що до ОСОБА_5 приїздила ОСОБА_1 та допомагала йому. Коли у ОСОБА_5 стався інсульт, тоді з ним була ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_5 Її сім'я часто їм допомагала. ОСОБА_5 ходив із палицею. Коли у нього стався інсульт, то приїхала ОСОБА_1 і тоді вона з нею познайомилася. ОСОБА_1 була там до дня смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 вона побачила лише на похоронах ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що відповідач по справі є її свекрухою. Вона знає, що ОСОБА_1 була біля ОСОБА_5 лише шість днів, до цього вона його не доглядала. Після смерті дружини ОСОБА_5 до нього їздила її свекруха ОСОБА_3 та готувала йому їжу і прибирала. Після того, як померла дружина ОСОБА_5 вона сама їздила до ОСОБА_5 Він ходив з ціпком, сам себе обслуговував, до нього також приходив соціальний працівник і допомагав йому. Коли ще була жива дружина ОСОБА_5 то і тоді до них ходив соціальний працівник.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є сином відповідача по справі, а позивач це його рідна тітка. ОСОБА_5 був їх рідним братом. Він їздив до ОСОБА_5 і провідував його, коли ще була жива дружина ОСОБА_5 Той пересувався сам, ходив з ціпком. До нього приходив соціальний працівник і допомагав йому. ОСОБА_3 теж навідувала брата. До ОСОБА_5 один раз на три дні приходив соціальний працівник та допомагав йому. Після смерті дружини ОСОБА_5 жив сам, але коли у нього стався інсульт, то з ним була ОСОБА_1

Відповідно до акту від 21.02.2018 року ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_5 та провела його поховання за власний рахунок (а.с. 8).

Згідно довідки КЗ «Миргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22.03.2018 року ОСОБА_5 12.07.2017 року звернувся за медичною допомогою до лікаря та йому було встановлено діагноз : гіпертонічна хвороба 3 ст., ішемічний інсульт (11.07.2017 року), з 12.07.2017 року ОСОБА_5 потребував постійної сторонньої допомоги 12.07.2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7. (а.с. 9).

Таким чином, суд вважає, що позивач належними та допустимим доказами не довела, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України, то є її обов'язком, як того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача ОСОБА_3, а остання умисно ухилялася від надання такої допомоги, хоча мала можливість її надавати, але не вчиняла необхідних для цього дій, так і знаходження брата у безпорадному стані при наявності допомоги з її (позивачки) боку, адже вона стверджує, що після інсульту була разом з братом і здійснювала за ним необхідний догляд.

Не заперечували всі учасники справи і той факт, що до ОСОБА_5 постійно ходив соціальний працівник і надавав йому необхідну допомогу, а тому по справі не доведено також і того, що ОСОБА_5 за наявності допомоги від соціального працівника потребував ще і додаткової допомоги від інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що лише з 12.07.2017 р. по 17.07.2017 р. ОСОБА_5 потребував постійної сторонньої допомоги, яку йому і надавав позивач по справі, перебуваючи з ним до дня його смерті. При цьому по справі не доведено, що у даному випадку ОСОБА_5 потребував допомоги також і від відповідача ОСОБА_3

При вирішенні спору суд враховує також і те, що сама відповідач є пенсіонеркою за віком, 1953 року народження, проживає у відмінному від спадкодавця населеному пункті, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сама являється непрацездатною особою.

Зважаючи на вищевикладене, відсутні правові підстави, визначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, проживає за адресою АДРЕСА_3), третя особа приватний нотаріус Пазинич Руслан Вікторович (місце знаходження АДРЕСА_4) про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко