Справа № 758/1915/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря Мишак І.Ю., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні проти залишення позову без розгляду не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, в судові засідання призначені на 31.08.2018 року та 05.09.2018 року позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи представник позивача завчасно був повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про день та час розгляду справи (а.с. 120, 126), про причини неявки позивачем або представником позивача суд повідомлено не було, заява про розгляд справи без участі позивача та/або його представника до суду не надходила та така у матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Як зазначено вище, позивач (представник позивача) в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, неявка позивача має ознаки повторності, доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходили.

За нормами ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вищевикладених обставин, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання та відсутністю заяви про розгляд справи без позивача.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. ст. 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів - залишити без розгляду;

Роз'яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом;

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Гребенюк