Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 428/1278/17-ц

провадження № 61-26824 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», ОСОБА_4;

представник ОСОБА_4- ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 7 грудня 2017 року у складі судді Юзефовича І. О. та постанову апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2018 року у складі колегії суддів: Луганської В. М., Коновалової В. А., Коротенка Є. В.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (далі - ПрАТ «Європейський страховий союз»), ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 7 червня 2016 року о 17.38 год. на перехресті вул. Танкістів та вул. Федоренка у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням, який рухався по головній дорозі. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 1 липня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля складає 198 010 грн 88 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, автомобілем якого керував ОСОБА_4, застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 1 тис. грн. Страховою компанією йому виплачено лише 25 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути: з ПрАТ «Європейський страховий союз» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 24 тис. грн; з ОСОБА_4 на його користь різницю між розміром завданої унаслідок ДТП шкоди та сумою страхового відшкодування у розмірі 149 010 грн 88 коп.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 7 грудня 2017 рокупозов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_3 24 тис. грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 149 010 грн 88 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що унаслідок ДТП з вини ОСОБА_4 позивачу було завдано майнової шкоди, яка частково відшкодована страховиком. Тому у силу положень статті 1194 ЦК України, статей 22, 36 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має відшкодувати винна особа - ОСОБА_4

Постановою апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення міського суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 109 960 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Зобов'язано ОСОБА_3 після відшкодування шкоди ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 запчастини, які підлягали заміні, а саме: передній бампер у зборі (з решітками, кронштейнами, обліцовкою), фару протитуманну ліву, фару ліву, фару праву, панель решітки радіатора, решітка радіатора, решітка радіатора в зборі, підкрилок передній лівий, капот, шарніри капота лівий і правий, замок капота, передня частина арки колісної передньої лівої, лонжерон верхній колісної арки передньої лівої, подовжувач лонжерону переднього лівого, панель передня ліва, крило переднє ліве, підкрилок передній правий, подовжувач лонжерону переднього правого, конденсатор кондиціонера, радіатор, електровентилятор правий і лівий, повітропроводи (верхній, нижній, лівий, правий), повітропровід радіатора, розширювальний бачок, трубка випарювач/конденсатор, трубка компресор/конденсатор, шланг високого тиску, прибор управління вентилятором, фільтр повітряний, повітропровід нижній лівий, трубу надуву, подушку безпеки, сигнали, скло вітрове.

У частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Європейський страховий союз» рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у силу пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, частини першої статті 1188 ЦК України, статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу, від 14 липня 2016 року № 80 та висновку експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, завданого володільцю транспортного засобу, від 14 липня 2016 року № 80/1 вартість відновлюваного ремонту належного позивачу автомобіля складає 223 249 грн 10 коп., що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка складає 198 010 грн 88 коп. Оскільки вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість, то для визначення завданої майнової шкоди позивачу слід виходити із вартості автомобіля на час його придбання, що складає 158 960 грн за мінусом суми страхового відшкодування у розмірі 49 тис. грн, що складає 109 960 грн. При цьому суд зобов'язав позивача після відшкодування збитків передати відповідачу частини пошкодженого автомобіля, які підлягають заміні і зазначені у висновку від 14 липня 2016 року № 80.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 до нього.

Інші учасники справи судові рішення не оскаржили.

З касаційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Європейський страховий союз» не оскаржується, тому в силу в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про відшкодування шкоди, завданої майну ОСОБА_7 унаслідок ДТП, суд апеляційної інстанції виходив із вартості автомобіля станом на час його придбання у розмірі 158 960 грн. Суди не встановили розмір реальних збитків на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі згідно з вимогами статтей 22, 1192 ЦК України. Довідка-рахунок серії ААЕ № 200677 від 18 липня 2015 року не підтверджує реальну вартість пошкодженого автомобіля позивача на момент ДТП. Суди не врахували, що реальний розмір збитків, завданий потерпілому під час ДТП, може бути визначено лише відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5, шляхом проведення автотоварознавчої експертизи або експертного дослідженні судовими експертами, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведенні судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, або іншими суб'єктами оціночної діяльності.

Належної правової оцінки цим обставинам суд апеляційної інстанції не надав, вимоги пункту 2.4. вказаної Методики щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої позивачу, із врахуванням технічного зносу належного йому автомобіля не застосував.

Апеляційний суд встановив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість автомобіля та складає 223 249 грн 10 коп., тобто цей автомобіль вважається фізично знищеним. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що пошкоджений автомобіль залишився у власності позивача. Зазначав, що позивачем не надано доказів на підтвердження вартості пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, а судом встановлено відсутність розрахунку вартості автомобіля позивача після ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, визначено статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», згідно з якою ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд зазначені вимоги закону не застосував, вартість автомобіля до та після ДТП не визначив, не вирішив питання про передачу йому транспортного засобу, а лише деяких пошкоджених деталей автомобіля позивача.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 7 червня 2016 року о 17.38 год. на перехресті вул. Танкістів та вул. Федоренка у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з листом ПрАТ «Європейський страховий союз» від 3 серпня 2016 року № 06-02/371 по страховій справі № 1235/16 на підставі звіту експертного автотоварознавчого дослідження від 14 січня 2016 року № 80/1 розмір матеріального збитку складає 198 010 грн 88 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, автомобілем якого керував ОСОБА_4, застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 листопада 2015 року № АЕ/6838473, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 1 тис. грн.

Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що ПрАТ «Європейський страховий союз» було частково сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 25 тис. грн.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 1 липня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналогічне положення процесуального права містилося у частині четвертій статті 61 ЦПК України 2004 року, який був чинний на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, ОСОБА_4 має нести відповідальність за завдану позивачу унаслідок ДТП майнову шкоду.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, завданого володільцю транспортного засобу, від 14 липня 2016 року № 80/1 розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, визначений ринковою вартістю автомобіля і складає 198 010 грн 88 коп.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, завданого володільцю транспортного засобу, від 14 липня 2016 року № 80 розмір шкоди, заподіяної володільцю автомобіля Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, визначається ринковою вартістю автомобіля і складає 198 010 грн 88 коп.

Вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля та складає 223 249 грн 10 коп.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановивши, що 7 червня 2016 року мала місце ДТП за участю автомобіля, належного позивачу, застосовуючи частину першу статті 1188 ЦК України, апеляційний суд визначив розмір завданих унаслідок ДТП позивачу збитків, виходячи з вартості автомобіля Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, на момент його придбання (158 960 грн). Також апеляційний суд зобов'язав ОСОБА_4 після відшкодування шкоди повернути ОСОБА_4 запчастини, які підлягали заміні.

Разом з тим апеляційний суд не врахував таке.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Відповідно до статті 30 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, встановивши, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а пошкоджений автомобіль залишився у власності позивача, який має намір відремонтувати його, апеляційний суд доводів відповідача щодо необхідності визначення розміру реальних збитків не перевірив, помилково не застосував положення статті 30 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка підлягала застосуванню; не визначив суму різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Крім того, апеляційний суд не врахував пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в якому судам роз'яснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України 2004 року (аналогічні положення містяться у статтях 265-267 ЦПК України).

Отже, апеляційний суд, зобов'язавши ОСОБА_3 після відшкодування шкоди ОСОБА_4 повернути йому запчастини, які підлягали заміні, ухвалив рішення під умовою, а саме пов'язав виконання рішення суду з фактом повернення деталей автомобіля. Процесуальним законом зазначене заборонено.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України в цій частині воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктами 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк