Справа №403/412/18 провадження № 2/403/220/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2018 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Гарбар С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-
10 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їхнього повноліття, а після досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття - в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, у сторін по справі народилося двоє дочок, які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Натомість відповідач по справі, як батько дітей, не надає їй в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, тим самим ухиляючись від виконання свого батьківського обов'язку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Згідно письмової заяви прохала суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала (а.с.45).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ст.ст.27, 128, 130 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.41,42).
Відзиву на позов ОСОБА_1 разом з доданими до нього доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надав. Заяв та клопотань в порядку ст.ст.43, 83, 182 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило.
З огляду на викладене, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України 17.09.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, з урахуванням письмової заяви позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті.
Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами по справі 24.03.2007 року за актовим записом №09 відділом реєстрації актів цивільного стану Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб (а.с.6).
Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на даний час проживають з матір'ю - позивачем по справі ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серія НОМЕР_3, серія НОМЕР_4 та довідкою №1386, виданою 15.05.2018 року виконавчим комітетом Устинівської селищної ради Кіровоградської області (а.с.7, 8, 9).
Відносно матеріального стану відповідача ОСОБА_2, судом не встановлені відомості про його доходи, оскільки відповідач по справі в судове засіданні для участі в розгляді справи не з'явився, відзиву на позов та доказів на підтвердження обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, у встановлений судом строк не надав.
З огляду на викладене, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, як учасником судового процесу, щодо наявності підстав для задоволення позову, приходить до наступного висновку.
Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч.1, п.2 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів є, крім іншого, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку.
Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно положень ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
На дату розгляду судом справи по суті наявності між сторонами домовленості щодо способу утримання їх спільних дітей, за відсутності наданих ними відповідних письмових заяв з цього приводу, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача по справі ОСОБА_1, як матері дітей, з якою вони проживають, до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, як батька дітей, про стягнення з нього аліментів на їх утримання, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право дітей на матеріальне утримання з боку батька підлягає судовому захисту.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, ким вони здійснюються, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є фізичною особою працездатного віку. Належних доказів на підтвердження стану здоров'я, наявності аліментних зобов'язань перед іншими особами, а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання ним обов'язку щодо утримання своїх малолітніх дочок, відповідачем суду надано не було, а тому суд, з урахуванням відсутності заяви позивача ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, приходить до висновку про спроможність відповідача брати участь в утриманні дітей шляхом сплати аліментів в частині від його заробітку (доходу).
Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно положень ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
За змістом ч.1 ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
З урахуванням наведених правових норм, приймаючи до уваги предмет позову - стягнення аліментів на утримання двох дітей, які проживають разом з матір"ю - позивачем по справі ОСОБА_1, суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин в частині визначення розміру єдиної частки від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2, яка підлягає стягненню на користь позивача, положень ч.5 ст.183 СК України, що регулюють подібні аліментні відносини.
При цьому суд також враховує, що позивачем по справі ОСОБА_1, з урахуванням розміру отримуваної нею щомісячної заробітної плати за останні шість місяців, що передували її зверненню до суду з позовною заявою, та відсутності наданих нею суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, не доведено відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України визначеного нею в позовній заяві розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання їх двох спільних дітей, саме як 1/2 частини (половини) його заробітку (доходу).
На підставі викладеного, враховуючи законодавчо визначений розмір аліментів на утримання двох дітей відповідного віку та не подання відповідачем доказів неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільних дочок у такому розмірі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які підлягають стягненню з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь позивача по справі ОСОБА_1, в розмірі однієї третини (1/3 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, у зв"язку з чим позовна вимога про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини (половини) заробітку (доходу) відповідача по справі ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.183 СК України у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Таким чином, закон прямо передбачає визначення судом єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватись з нього на утримання двох і більше дітей, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, і не передбачає повноваження суду одночасно з визначенням єдиної частки на утримання двох дітей, визначати розмір частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватись з нього на іншу дитину після досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В даному випадку ч.3 ст.183 СК України чітко регламентує порядок стягнення аліментів на іншу дитину (дітей) після досягнення найстаршою дитиною повноліття шляхом звернення матері, батька з відповідним позовом до суду, а за відсутності такого - продовження стягнення аліментів за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
З огляду на викладене, позовна вимога ОСОБА_1 в частині визначення судом розміру аліментів, які будуть стягуватися на одну дитину після досягнення старшою дочкою повноліття, також не підлягає задоволенню як така, що не відповідає вимогам ч.3 ст.183 СК України.
Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідним в інтересах дітей.
Таким чином, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення із відповідача по справі ОСОБА_2 аліментів на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_3, в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 липня 2018 року (день пред'явлення позову до суду) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із вимог діючого законодавства України та необхідності захисту інтересів дітей, що мають першочергове значення.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.00 коп..
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.
Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 287, 289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 10 липня 2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання даного рішення суду щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Головуючий С.Ю.Атаманова