Єдиний унікальний номер 226/688/18 Номер провадження 22-ц/775/1244/2018
Головуючий у 1 інстанції Салькова В.С. Єдиний унікальний номер 226/688/18
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1244/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі суддів:

судді доповідача Папоян В.В.

Новікової Г.В., Халаджи О.В.,

розглянувши у приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року справу № 226/688/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання (суддя Салькова В.С., повний текст рішення складений 12 червня 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання у зв'язку з навчанням, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є його батьком. Він навчається на третьому курсі денної форми навчання Селидівського гірничого технікуму. Його доходом є стипендія в розмірі 890,00 грн. Мешкає окремо від батька з матір'ю ОСОБА_5, яка отримує пенсію за інвалідністю в розмірі 1452,00 грн. Батько йому допомоги не надає. Відповідач працює і має змогу надавати допомогу на час продовження ним навчання. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_4 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05.04.2018 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та визначення кінцевої дати стягнення аліментів змінити. Зменшивши розмір аліментів з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу), та визначивши період стягнення з відповідача аліментів на користь відповідача з 05.04.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд не з'ясував усіх обставин, які мають значення по справі. Вважає розмір аліментів завеликим, оскільки з урахуванням його середньомісячної заробітної плати розмір аліментів на користь позивача буде перевищувати мінімальну заробітну плату. Вважає, що визначення аліментів у розмірі 1/8 частини є достатнім та повністю забезпечить потреби позивача у зв'язку з навчанням, враховуючи наявність у нього матері та отримання ним стипендії. Крім того, вважає, що судом в резолютивній частині рішення не читко визначена дата закінчення стягнення з відповідача аліментів. Це фактично призведе до стягнення з відповідача аліментів до ІНФОРМАЦІЯ_2, в той час як відповідно до довідки Селидівського гірничного технікуму навчання з 05.04.2018 року по 01.07.2019 року. Зазначив клопотання про розгляд справи без його участі.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування зазначає, що його навчання потребує значних витрат. Він мешкає з матір'ю, яка на сьогоднішній день не працює за станом здоров'я, отримує пенсію по інвалідності. Його стипендія становить 890 грн. Батько всіляко ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість за несплату аліментів до досягнення позивачем вісімнадцятирічного віку. Також зазначив клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.1, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі про стягнення аліментів, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При розгляді справи по суті судом було встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач навчається на денному відділенню Селидівського гірничого технікуму зі спеціальності ШПБ, з безоплатним навчанням. Термін навчання з 01.09.2015 до 01.07.2019. ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю ОСОБА_5, яка є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію за інвалідністю в розмірі 1452,00 грн. Позивач отримує стипендію в сумі 890,00 грн. щомісяця, не працює і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює заступником начальника дільниці шахтоуправління «Покровське», має середній дохід близько 25000,00 грн. на місяць, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має.

В судовому засіданні судом першої інстанції також встановлено, що сторони спілкуються, відповідач інколи допомагає сину, останнім часом витратив 8000,00 грн., у тому числі придбав мобільний телефон і окуляри для позивача, але систематичної матеріальної допомоги він не надає.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

За таких обставин, задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком позивача, який навчається на денному відділенні, не працює і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, та правильно дійшов до висновку, що відповідно до ст. 199 СК України відповідач повинен сплачувати аліменти та вирішуючи питання про розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України в повній мірі врахував усі обставини справи, матеріальне становище обох сторін і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно визначено розмір аліментів якій підлягає стягненню, оскільки відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У тому числі у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітній син відповідача, який навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, витрачає кошти на проїзд з м. Покровська, де він проживає, до м. Селидова, де знаходиться навчальний заклад, отримує стипендію у розмірі, який є недостатнім для належного забезпечення його навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання аліментів є необхідним, оскільки обов'язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Суд також врахував наявність у позивача матері ОСОБА_5, яка також має обов'язок утримувати дитину і, хоча і є інвалідом ІІІ групи, є працездатною особою з певними обмеженнями.

З матеріалів справи убачається, що відповідач працездатний, фізично здоровий працевлаштований, має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, згідно наданої довідки ТОВ «Шахтобудівельна компанія» №236 від 05.07.2018 року його сукупний дохід за травень-червень 2018 року складає 53194,55 грн., інших утриманців не має.

З огляду на це, а також на підтверджений сторонами факт надання відповідачем допомоги позивачу у вигляді придбання речей за його вимогою, апеляційний суд вважає доцільним визначення розміру аліментів саме у вигляді 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що у резолютивній частині рішення не вірно визначено остаточну дату стягнення аліментів по 01.07.2023 року апеляційний суд відхиляє як безпідставний, адже рішення суду відповідає зазначеним у ст.199 СК України вимогам.

Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 2 статті 199 СК України визначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно наявної в матеріалах справи довідки термін навчання ОСОБА_4 становить з 01.09.2015р. до 01.07.2019р.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що аліменти стягуються у період до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначив таким чином досягнення позивачем 23 річного віку як кінцеву для стягнення аліментів незалежно від продовження навчання.

Інші доводи і обставин, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх досліджені та встановлені були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

Г.В.Новікова

О.В. Халаджи