Справа № 635/966/18
Провадження № 2/635/1422/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 червня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Ільїної Г.І.,
секретар судового засідання - Літінська Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
представник позивача - ОСОБА_3,
відповідач - ОСОБА_2,
14 лютого 2018 року до суду звернувся представник ОСОБА_1, - ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі реєстраційного посвідчення від 01.02.1993 р.
У вказаному житловому будинку зареєстровані - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Однак, відповідач ОСОБА_2 хоча й зареєстрована у вказаному будинку, але фактично в ньому не проживає з 2016 року, комунальні послуги не сплачує, особистий речей та речей, що їй належать у будинку немає. В теперішній час її місцезнаходження невідомо, внаслідок чого існують перешкоди у ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні своїм майном.
15 лютого 2018 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_2, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
01 березня 2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
03 березня 2018 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, представник ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила.
Виходячи з наведеного та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, яке було зареєстровано на підставі акту передачі будинку переселенцю, відповідно до розпорядження № 1076 від 24.12.1992 р., що також вбачається із копії листа-повідомлення № 173 від 21.05.2018 р., наданого Комунальним підприємством «Харківським районним бюро технічної інвентаризації (а.с. 20, 45)
З копії довідки № 69 від 08.02.2018 р., виданої Березівською селищною радою Харківського району Харківської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, станом на 08.02.2018 р. зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13). Аналогічні за змістом відомості містяться також у копії адресної картки, яку підписано секретарем Березівської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с. 14), картках реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15 - 18).
Як вбачається з акта депутата Березівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.02.2018 р. зі слів сусідів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в домоволодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, дійсно прописана, але з липня 2016 року не проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Також зазначено, що при огляді вказаного домоволодіння сусідами не було виявлено ніяких особистих речей ОСОБА_2 (а.с. 19)
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає ОСОБА_1 розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд.
Відповідно до положень, закріплених в ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Доказів, які б підтверджували факт того, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірним будинком, суду надано не було.
Таким чином судом встановлено, що відповідач залишається зареєстрованою у вищевказаному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, оскільки фактично вона не проживає у спірному будинку.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які є і не були членами його сім'ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Судові витрати суд залишає за рахунок позивача відповідно до заяви його представника.
Керуючись ст. ст. 12, 19, 48, 81, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Судові витрати залишити за рахунок ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не було подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 06.09.2001 р.
Представник позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання - АДРЕСА_1, діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності серії ННВ № 092106, строком дії до 07.02.2021 р.
Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання - місце проживання - АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Первомайським РВ УМВС України в Харківській області від 12.07.1996 р.
Суддя Г.І. Ільїна