АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Харків

справа № 638/15009/17

провадження № 22-ц/790/3261/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської державної академії дизайну і мистецтв на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року, головуючого першої інстанції судді Хайкіна В.М. по справі № 638/15009/17 за позовом Харківської державної академії дизайну і мистецтв до ОСОБА_2 про стягнення стипендії,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Харківська державна академія дизайну і мистецтв звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення стипендії.

В обґрунтування зазначено, що наказом Харківської державної академії дизайну і мистецтв від 29.10.2013 року №407-ОС ОСОБА_2 була зарахована до аспірантури (бюджетна форма навчання) з відривом від виробництва за спеціальністю «Дизайн» з 01 листопада 2013 року до 31 жовтня 2016 року.

01.11.2013 року між сторонами укладено угоду № 5 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, відповідно до пункту 2 якої позивач зобовязується забезпечити виплату відповідно до законодавства державної стипендії, а згідно пункту 6 відповідач зобовязується відпрацювати не менше трьох років у Харківській державній академії дизайну і мистецтв за умови захисту дисертації у спецраді вчасно, тобто до 31.10.2016 року.

Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно з програмами про підготовку відповідача та виплачував їй стипендію на загальну суму 30 682,45 грн. 09.06.2015 року відповідач подала заяву на імя ректора Харківської державної академії дизайну і мистецтв ОСОБА_3 про відрахування її з аспірантури за власним бажанням у звязку з сімейними обставинами. Рішенням Вченої ради Харківської державної академії дизайну і мистецтв від 09.06.2015 року № 06 було ухвалено відрахувати аспірантку ОСОБА_2 зі складу аспірантів за власним бажанням. При цьому, відповідач, будучи відрахованою з аспірантури академії за власним бажанням не відшкодувала позивачу витрати, повязані з навчанням, а тому повинна нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування стипендіальних коштів, витрачених з бюджету на її навчання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська державна академія дизайну і мистецтв просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що оскільки відповідач не захистила дисертацію за відповідним напрямком підготовки до 31.10.2016 року (підпункт 6 Угоди), можна зробити висновок що вона не виконала індивідуальний план роботи.

Будучи відрахованою із аспірантури за сімейними обставинами відповідач не відшкодувала позивачу витрати повязані із навчанням, а тому повинна нести цивільно-правову відповідальність.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що угодою, укладеною між сторонами, не передбачено відшкодування витрат, повязаних з навчанням після звільнення у звязку з сімейними обставинами.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

Укладена між сторонами угода передбачає, що правовідносини сторін регулюються Законом України «Про освіту», Положенням про підготовку науково педагогічних та наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обовязковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності.

Пункт 22 цього Положення містить перелік підстав для відрахування аспіранта з аспірантури. Так, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи.

Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Матеріали справи свідчать, що відповідача відраховано не з причин, зазначених в п. 22 Положення, що дає право позивачу на відшкодування вартості навчання, а за власним бажанням, тоді як така причина як підстава для відшкодування вартості навчання не передбачена ні умовами угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, ні законодавчими та нормативними актами.

Судом було вірно встановлено, що угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2013 року не передбачено обовязок аспіранта ОСОБА_2 щодо відшкодування стипендії за умови відрахування її із аспірантури за власним бажанням (а. с. 9-10).

Пунктом 22 Положення про підготовку науково педагогічних та наукових кадрів також зазначена причина відрахування із аспірантури не визначена як підстава для відшкодування вартості навчання.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12.06.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_1