Справа № 161/3259/18
Провадження № 4-с/161/45/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі : головуючого судді - Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: представника скаржника ОСОБА_1

субєкта оскарження ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_4 на неправомірні та протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 щодо передачі на реалізацію ДП «СЕТАМ» незавершеного будівництвом житлового будинку №18 по вул.. Тарасова в с. Милуші Луцького району, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на неправомірні та протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 щодо передачі на реалізацію ДП «СЕТАМ» незавершеного будівництвом житлового будинку №18 по вул.. Тарасова в с. Милуші Луцького району.

Скаргу мотивувала тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 знаходиться виконавче провадження № 54957083 щодо стягнення з неї на користь ПАТ «БМ Банк» боргу у розмірі 973980,42 гривень. 27.02.2018 року після отримання листа від Державного підприємства «СЕТАМ» №1586/18-18-18 від 19.02.2018 року, їй стало відомо про реалізацію належного їй на праві приватної власності нерухомого майна - незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18 шляхом проведення електронних торгів 21.03.2018 року о 09:00 год., проведення якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області, організованим ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України.

Вважає, дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 щодо передачі на реалізацію вищевказаного майна неправомірними та протиправними в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки зазначений незавершений будівництвом житловий будинок має загальну площу 211,8 кв.м., виступає в якості забезпечення виконання нею зобовязань за кредитним договором, валютою виконання за яким є долар США. Крім того, даний незавершений будівництвом житловий будинок є єдиним нерухомим майном, яким вона володіє на праві власності, та є її з чоловіком постійним місцем проживання.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 неправомірними та протиправними щодо передачі на реалізацію ДП «СЕТАМ» - незавершеного будівництвом житлового будику, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18 та належить на праві власності ОСОБА_4 та такими, що не відповідають вимогам вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.07.2018 року до участі у справі, як заінтересовану особу залучено ОСОБА_5

15.05.2018 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2.

20.07.2018 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла відповідь ОСОБА_4 на відзив приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 на скаргу на дії приватного виконавця.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав з підстав, що викладені в ній. Просив суд скаргу задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, вказуючи, що в даному випадку діяв в межах чинного законодавства та зазначав, що в даному випадку дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18, не розповсюджується, оскільки незавершений будівництвом житловий будинок, за вказаною адресою, використовується власниками у здійсненні ними підприємницької діяльності діяльність мотелю та сауни. Крім того, вказав, що вищезазначене майно не використовується, як місце постійного проживання ОСОБА_4В

Представник стягувача ПАТ «БМ Банк» заперечувала щодо задоволення скарги, дії приватного виконавця вважає правомірними.

Боржник ОСОБА_5 в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року між ТзОВ "БМ БАНК" (найменування змінено на ПАТ «БМ Банк») та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №4/106/110708, згідно якого було надано кредитні кошти в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США. В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору №4/106/110708 між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки №4/106/110708, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, відповідно до якого предметом іпотеки є незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18.

Рішенням Луцького міськрайонного суду стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 973980,42 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн.

На підставі рішення Луцького міськрайонного суду 25.03.2015 року видано виконавчі листи.

З матеріалів дослідженого в судовому засіданні виконавчого провадження встановлено, що 19.10.2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 54957083 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ «БМ Банк» 973980,42 грн. боргу на підставі виконавчого листа №161/20797/14-ц виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25.03.2015 року. Згідно Постанови про опис та арешт майна боржника від 03.11.2017 року приватним виконавцем було проведено опис та накладено арешт на незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18.

27.02.2018 року ОСОБА_4, отримано лист від Державного підприємства «СЕТАМ» №1586/18-18-18 від 19.02.2018 року в якому повідомляється щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів 21.03.2018 року о 09:00 год, а саме: незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18. Проведення якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області, організованим ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України.

27.02.2018 року приватному виконавцю була подана заява про те що ОСОБА_4 не дає згоди на продаж незавершеного будівництвом житлового будинку (готовністю 35%) за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 01 березня 2018 року, ОСОБА_4 є власником незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18, відомості щодо інших обєктів нерухомого майна відсутні (а. с.).

Згідно Висновку Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області №323 про результати розгляду звернення ОСОБА_4 де в ході перевірки встановлено що громадянин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18 проживають з 2008 року по даний час. Даний факт також підтвердили сусіди (а. с. ).

Пунктами 2, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 цього Закону.

Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Так, із матеріалів справи вбачається, що належний ОСОБА_4 незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18 має площу 211,8 кв.м. та є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, валютою за яким є долар США. Доказів наявності у боржника іншого нерухомого житлового майна не надано.

Крім того, представник ОСОБА_4 посилався на те, що вказаний незавершений будівництвом житловий будинок використовується нею та чоловіком як місце постійного проживання.

Представник стягувача ПАТ «БМ Банк» під час розгляду справи заперечувала проти цих обставин, вказуючи, що факт невикористання боржником як місця постійного проживання спірного незавершеного будівництвом житлового будинку підтверджується не тільки матеріалами виконавчого провадження, а й отриманою державним виконавцем довідкою наданою Маяківською сільської радою, якою повідомлено, що боржник за вказаною адресою не зареєстрований.

Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Виходячи із наведених вимог закону, суд приходить до висновку про неправомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 щодо передачі на реалізацію незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18, та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити та визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 щодо передачі на реалізацію незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18.

На підставі Закону України « Про виконавче провадження», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10- 13, 81, 83, 258, 259-261, 263 - 265, 268, 447, 451 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 протиправним щодо передачі на реалізацію ДП «СЕТАМ» - незавершеного будівництвом житлового будику, загальною площею 211,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Тарасова, 18 та належить на праві власності ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 07.09.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк