АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Херсон

Номер справи: 658/619/18

Номер провадження: 22-ц/791/993/18

Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Прушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Марків Т.А. від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Юність», третя особа - ОСОБА_5, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від імені яких діє ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним вище позовом.

Вимоги ОСОБА_3 мотивовано тим, що з 01 жовтня 1996 року вона працювала майстром-перукарем чоловічого залу ТОВ «Юність». 01 лютого 2018 року адміністрацією товариства їй повідомлено про оголошення догани за невиконання обов'язків касира по веденню обліку коштів, до яких, як вказала позивачка, не має жодного відношення. Наступного дня директор ТОВ «Юність» ОСОБА_5 знов наполягала на виконанні ОСОБА_3 обов'язків касира, оскільки відповідно до запису в трудовій книжці № 12 остання з 01.04.2011 року призначена касиром, про що була ознайомлена під особистий підпис. 02 лютого 2018 року позивачка не вийшла на роботу з поважних причин у зв'язку із перебуванням в лікарні, про що надала відповідну довідку та 03 лютого 2018 року її звільнено з роботи за прогул.

В свою чергу, ОСОБА_4, звертаючись з позовом, посилалась на те, що 18 січня 2017 року прийнята на роботу перукарем ТОВ «Юність». 01 лютого 2018 року та 02 лютого 2018 року була відсутня на роботі з поважних причин, оскільки перебувала в лікарні, про що надала довідку. Однак, 03 лютого 2018 року звільнена з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з відсутністю 01 лютого 2018 року та 02 лютого 2018 року на робочому місці без поважних причин.

На підставі викладеного позивачі просили: визнати незаконним і скасувати наказ ТОВ «Юність» від 01.02.2018 року про застосування до ОСОБА_3 заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання обов'язків касира; визнати незаконними і скасувати накази ТОВ «Юність» від 03.02.2018 року про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на посаді майстра-перукаря ТОВ «Юність» з 03.02.2018 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3 170,80 грн. кожній.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юність» вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4О просили задовольнити їх вимоги та відмовились підтримувати апеляційну скаргу і клопотання в межах доводів, які спростовують документи, складені та долучені до справи після ухвалення рішення судом першої інстанції, просять ці документи не брати до уваги.

ОСОБА_3 пояснила, що 01 лютого 2018 року за місцем її роботи в ТОВ «Юність» виникла конфліктна ситуація, адміністрація вимагала їх з ОСОБА_4 звільнення з ТОВ «Юність» та оформлення на самостійну роботу приватними підприємцями. Позивачі на це згоду не дали. 02.02.2018 року після обіду у ОСОБА_3 підвищився тиск та погіршилось загальне самопочуття, в зв'язку з чим вона разом із чоловіком поїхали до м. Херсон, де в приймальному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні їй була надана медична допомога лікарем ОСОБА_6 та зроблена кардіограма, про що зроблено запис в медичній картці з відміткою про надання медичної допомоги та перебування під наглядом до 16.00 год. Запис скріплений печаткою лікаря. Посилається на те, що перебувала у хворобливому стані та не могла працювати в той день. Просить вважати причину відсутності на робочому місці поважною, рішення суду скасувати та позов задовольнити, поновити її на роботі майстра-перукаря та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_4 в ході апеляційного розгляду пояснила, що 01 та 02 лютого 2018 року зверталась за медичною допомогою в Каховську центральну районну лікарню, попереднього запису не було, оскільки вона зверталась із гострим болем. 01 лютого 2018 року вона здавала аналізи і їй було запропоновано стаціонарне лікування, від якого вона відмовилась в зв'язку із сімейними обставинами. 02.02.2018 року ОСОБА_4 звернулась повторно до лікаря за результатами аналізів та в зв'язку з поганим самопочуттям, їй знову було запропоновано стаціонарне лікування, від якого вона відмовилась повторно. Про причини невиходу на роботу повідомляла адміністрацію роботодавця та після виходу на роботу надавала довідки від лікаря. Вказані відомості є у медичній картці, яка зберігається у лікарні. Просить рішення суду скасувати та задовольнити її позовні вимоги, поновити на посаді перукаря та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Адвокат Форощук Л.А., яка діє в інтересах ТОВ «Юність» апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити та пояснила, що суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам по справі і залишив позов без задоволення. Просить з урахуванням документів, які долучені до матеріалів справи після рішення суду, залишити рішення суду без змін. Окрім того, пояснила, що запитувані документи, які регламентують діяльність ТОВ «Юність», надати не можуть, оскільки в ході крадіжки майна з автомобіля представника ТОВ «Юність» ОСОБА_8, викрадено всі документи товариства, в тому числі штатні розклади, відомості про зарплату працівників, тощо.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_3, 01 жовтня 1996 року вона прийнята на роботу майстра-перукаря чоловічого залу ТОВ «Юність». 01 квітня 2011 року призначена на посаду касира ТОВ «Юність» (а.с.8).

19.12.2017 року ОСОБА_3 подала заяву про звільнення із займаної посади касира за власним бажанням. На заяві резолюція про звільнення ОСОБА_3 з посади з 02 січня 2018 року (а.с.53).

Сторони не заперечують, що після зазначеної дати ОСОБА_9 продовжувала виконувати обов'язки касира, оскільки не було іншого працівника, який би виконував ці обов'язки.

Відповідно до акту ТОВ «Юність» від 01.02.2018 року, 02 січня 2018 року (дата можливого звільнення ОСОБА_3 за її заявою з посади касира) та в подальшому ОСОБА_3 вийшла на роботу і виконувала свої обов'язки по прийому коштів від перукарів, які обліковувала належним чином, тому на підставі ч. 2 ст. 38 КЗпП України звільненню не підлягала (а.с. 54).

Наказом № 1 від 01.02.2018 року за порушення трудової дисципліни касиру ТОВ «Юність ОСОБА_3 оголошено догану (а.с. 111).

Відповідно до акту від 02.02.2018 року, складеного комісією ТОВ «Юність», 02 лютого 2018 року ОСОБА_3 не вийшла на роботу. (а.с. 58).

Згідно наказу № 6 від 03.02.2018 року розірвано трудовий договір з 03.02.2018 року з ОСОБА_3 за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України (прогул) у зв'язку з відсутністю на роботі 02.02.2018 року без поважних причин (а.а.110).

В медичній картці амбулаторного хворого зафіксовано факт прийому 02 лютого 2018 року ОСОБА_3 лікарем Херсонської обласної клінічної лікарні ОСОБА_6 о 14.30 год. Згідно запису в медичній картці, завіреного печаткою лікаря, копія якого долучена до матеріалів справи та досліджена і оцінена судом першої інстанції, оригінал оглянуто в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_3 звернулась до лікарні в зв'язку із погіршення стану здоров'я, болями в грудині, підвищеним тиском, тощо; скарги виникли близько 12.00 год. Згідно записів лікаря ОСОБА_3 надана медична допомога та вона залишена під наглядом лікаря до 16:00 год. (а.с. 125-128).

Згідно записів у трудовій книжці 24 січня 2017 року ОСОБА_4 прийнята на посаду перукаря у ТОВ «Юність» на підставі наказу № 1 від 18.01.2017 року та 03 лютого 2018 року звільнена з посади у зв'язку з прогулом 01 та 02 лютого 2018 року за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 6 від 03.03.2018 року (а.с. 7,11).

Згідно акту від 03.02.2018 року, складеного комісією ТОВ «Юність», 01 лютого 2018 року та 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 не вийшла на роботу. З актом ознайомлена, проте від його підписання відмовилась (а.с. 63).

Поясненням від 03.02.018 року ОСОБА_4 зазначила, що 01.02.2018 року по 02.02.2018 року була відсутня на робочому місці у зв'язку з перебуванням у м. Херсоні за сімейними обставинами (а.с.64).

У поясненні від 05.02.2018 року ОСОБА_4 додатково повідомила про відсутність на робочому місці в першу та другу зміну 01.02.2018 року по 02.02.2018 року у зв'язку з перебуванням у лікувальному закладі (а.с.10).

Згідно записів у медичній картці ОСОБА_4 та листа в.о. головного лікаря Каховської центральної районної лікарні від 13.02.2018 року №173, ОСОБА_4 перебувала на прийомі у лікаря-гінеколога Каховської центральної районної лікарні 01.02.2018 року з 09:30 до 09:45 години, здавала аналізи та 02.02.2018 року з 10:20 до 10:30 години повторно відвідала лікаря, що зафіксовано в журналі прийому та амбулаторній картці хворого. Згідно записів у медичній картці хворого за результатами огляду лікарем 01 та 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 запропоновано стаціонарне лікування, від якого остання відмовилась за сімейними обставинами (а.с.70, 130-137).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається звернення позивачів за медичною допомогою, 01 та 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулась із підвищеною температурою та гострим болем, їй запропоновано стаціонарне лікування, від якого остання відмовилась. 02.02.2018 року ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою в зв'язку із погіршенням стану здоров'я та перебувала під наглядом лікаря до 16.00 год в приймальному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні.

Суд першої інстанції, дослідивши вказані докази та встановивши зазначені вище обставини щодо хворобливого стану позивачів, гострого болю та потреби в стаціонарному лікуванні ОСОБА_4, а також надання медичної допомоги і перебуванні ОСОБА_3 під наглядом лікаря до 16.00 год 02.02.2018 року, дійшов помилкового висновку, що ці причини відсутності на робочому місці не є поважними з огляду на відсутність лікарняного листка та офіційного звільнення лікаря від роботи.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 в письмових поясненнях повідомляла роботодавця про перебування її за сімейними обставинами в м. Херсон - не спростовує наявні у справі докази її хворобливого стану з рекомендованим стаціонарним лікуванням, що є поважною причиною відсутності на робочому місці.

Доводи представника ТОВ «Юність» про порушення ОСОБА_3 при виконанні обов'язків касира та здачі виручки не є предметом спору про поновлення на роботі в зв'язку із звільненням за прогул.

В частині позовних вимог про скасування наказу ТОВ «Юність» від 01.02.2018 року про оголошення догани ОСОБА_3 вимоги є необґрунтованими з огляду на таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_3 01 квітня 2011 року призначена на посаду касира ТОВ «Юність», 19.12.2017 року вона подала заяву про звільнення із займаної посади касира за власним бажанням, однак продовжила працювати з виконанням цих обов'язків. Таким чином ОСОБА_3 працювала касиром, а 01.02.2018 року категорично відмовилась виконувати ці обов'язки. За таких обставин, притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани в зв'язку з відмовою ОСОБА_3 від виконання обов'язків касира товариства, відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Враховуючи викладене, а також те, що апеляційний суд розглядає справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, яку позивачі підтримують лише в частині доказів та документів, долучених до матеріалів справи в суді першої інстанції до ухвалення рішення, а також враховуючи те, що судом апеляційної інстанції відхилені клопотання сторін про долучення до матеріалів справи нових доказів, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів щодо незаконності звільнення позивачів за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Позовні вимоги про поновлення позивачів на роботі з 03.02.2018 року підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню за весь час вимушеного прогулу з 03.02.2018 року по день ухвалення рішення.

Згідно положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями, далі - Порядок)нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України, заробітна плата за передуючі звільненню повністю відпрацьовані місяці складає:

ОСОБА_3 у грудні 2017 р. 3623,00 грн., у січні 2018 р. - 3625 грн.;

ОСОБА_4 у листопаді 2017 р. - 3366 грн., у грудні 2017 р. - 3250 грн. , (у січні 2018 року ОСОБА_4 перебувала у відпустці).

Таким чином, з урахуванням середньоденного заробітку позивачів, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення рішення підлягає стягненню з ТОВ «Юність» на користь ОСОБА_3 в сумі 25655,20 грн., на користь ОСОБА_4 23943,62 грн.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» від 01.02.2018 року про застосування до ОСОБА_3 заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання обов'язків касира слід відмовити.

В межах заявлених вимог та з урахуванням посад, які займали позивачі при звільненні ОСОБА_3 підлягає поновленню на посаді майстра-перукаря товариства з обмеженою відповідальністю «Юність», ОСОБА_4 - на посаді перукаря товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» з дня звільнення, тобто з 03.02.2018 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на користь ОСОБА_3 25655,20 грн., на користь ОСОБА_4 23943,62 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог ст .141 ЦПК України стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на користь держави 3524 грн. - судовий збір.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» від 01.02.2018 року про застосування до ОСОБА_3 заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання обов'язків касира, - відмовити.

Поновити ОСОБА_3 на посаді майстра-перукаря товариства з обмеженою відповідальністю «Юність», ОСОБА_4 поновити на посаді перукаря товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» з 03.02.2018 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на користь ОСОБА_3 25655,20 (двадцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять гривень двадцять копійок) гривень, на користь ОСОБА_4 23943,62 (двадцять три тисячі дев'ятсот сорок три гривні шістдесят дві копійки) гривень - середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на користь держави 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні - судовий збір.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 18 вересня 2018 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова