Дата документу 12.06.2018 Справа № 554/46/18
Провадження № 2/554/642/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 46 793 грн. 14 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_3 займав посаду начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури згідно наказу від 01.03.2016 року ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС в Полтавській області та був призначений матеріально відповідальною особою за збереження закріплених за ним матеріальних цінностей. У зв»язку із звільненням ОСОБА_3, наказом № 57 від 30.06.2017 року призначено проведення повної інвентаризації станом на 03.07.2017 року. Згідно протоколу інвентаризаційної комісії виявлено нестачу 637 найменувань цінностей на суму 71 045, 40 грн., яка виникла у зв»язку із несумлінним ставленням до службових обов»язків ОСОБА_3 Як державний службовець, при звільненні він повинен був передати справи і довірене особі, уповноваженій суб»єктом призначення у відповідному державному органу. Однак відповідач умисно ухилявся від проведення інвентаризації, у зв»язку з поданням ним заяви про звільнення 30.06.2017 року за власним бажанням. 19.07.2017 року за № 1-с ОСОБА_3 оголошено догану у зв»язку із допущенням дисциплінарного проступку, за прогул без поважних причин. У зв»язку з виявленням нестачі, наказом від 19.07.2017 року його звільнено 20.07.2017 року у зв»язку з втратою довіри за п.2 ст. 41 КЗпП України. За результатами співставлення відомостей інвентаризації та проведеної позапланової інвентаризації встановлена нестача матеріальних цінностей по балансовій вартості на суму 56 879, 40 грн., по оціночній вартості на суму 46 793, 14 грн., яка не відшкодована, тому змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року відкрито провадження по справі.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що посада начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури не міститься у Переліку посад і робіт, займаних або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Укладаючи договори про повну матеріальну відповідальність, позивач не пересвідчився чи може вказаний договір бути укладений з особою, яка займає зазначену посаду, тому вони не є підставою для відшкодування матеріальної шкоди у повному розмірі. Крім того, повна матеріальна відповідальність працівника настає у випадках умисного знищення або умисного псування виданих працівнику цінностей, чого позивачем не доведено. Також позивачем не надано доказів передачі ОСОБА_3 матеріальних цінностей визначених в протоколі інвентаризаційної комісії від 14.07.2017 року від ОСОБА_5, що відповідач був повідомлений належним чином про необхідність надання пояснень за результатами інвентаризації. Також вказав, що в п.6.1 наказу № 57 від 30.06.2017 року про проведення повної інвентаризації не зазначено в присутності яких саме матеріально-відповідальних осіб необхідно проводити інвентаризацію. Всупереч Положенню про інвентаризацію активів та зобов»язань, ОСОБА_3 не був присутнім під час проведення інвентаризації з поважних причин, хоча його присутність є обов»язковою, натомість його ознайомили по факту вже проведеної інвентаризації, що суперечить п.1 Розділу ІІ Положення. З матеріалів справи вбачається, що протокол інвентаризаційної комісії від 14.07.2017 року затверджено лише 17.07.2017 року, тобто з порушенням вимог п.2 розділу ІV Положення, який передбачає затвердження протягом п»яти робочих днів. Відповідач також не ознайомлений із інвентаризаційним описом та звіряльною відомістю активів і зобов»язань, Протокол інвентаризації не містить встановлених причин лишків та нестач ТМЦ, що свідчить про формальний підхід до порядку проведення інвентаризації. Вважає звіт суб»єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 31.08.2017 року не належним доказом, у зв»язку з його складенням поза межами конкурсу. Від проведення інвентаризації ОСОБА_3 не ухилявся, так як перебував у відпустці. Прохав в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до абз.3 Переліку посад і робіт, що заміщуються і виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з особами, які виконують роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов»язані із зберіганням цінностей. ОСОБА_3 підписав договір добровільно, свідомо, а тому взяв на себе зобов»язання його виконувати. Думка представника відповідача, що повна матеріальна відповідальність можлива лише у випадках умисного знищення або псування матеріалів суперечить п.5 ч.1 ст. 134 КЗпП України. Відповідач був відкликаний з відпустки з дотриманням чинного законодавства, довідка № 87 від 16.07.2018 року не має юридичної сили, оскільки лише листок непрацездатності затвердженого зразка на законних підставах звільняє особу від роботи. Аргументи щодо неповідомлення відповідача про проведення інвентаризації є хибними, відкликання з відпустки відбулося на законних підставах.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши сторони, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС в Полтавській області від 29 лютого 2016 року № 45-0 ОСОБА_3 01 березня 2016 року переведено на посаду начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури (том 1 а.с.10).

01 березня 2016 року між сторонами був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_3 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження закріплених за ним матеріальних цінностей, а саме боксів гаражів по вул.Європейській, 155 (№ №1-12), по вул.Панянки, 63-г (бокси №№6,7) (том 1 а.с.12).

Наказом ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 31 жовтня 2016 року за № 16-а ОСОБА_3 призначено матеріально-відповідальною особою за матеріальні цінності том 1 а.с.11).

25 листопада 2016 року між сторонами укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження закріплених за ним матеріальних цінностей, а саме тих, які знаходяться на рахунках № 01 «орендовані необоротні активи», № 02 «Активи на відповідальному зберіганні», № 104 «Інструменти, прилади та інвентар», № 113 «Малоцінні необоротні матеріальні активи», № 114 «Білизну, постільні речі, одяг та взуття», № 234 «Господарські матеріали», № 331 «Грошові документи в національній валюті» (том 1 а.с.13).

Згідно п.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-5 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Пунктом 11 Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженого Указом Президії Верховної ради СРСР від 13 липня 1976 року № 4204-ІХ, передбачено, що Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли 18-річного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.

Абзацом 3 розділу ІІ Переліку посад і робіт, що заміщуються і виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, встановлено, що договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з особами, які виконують роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах.

З наведеного слідує, що ОСОБА_3 належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, тому твердження відповідача про неправомірність їх укладення судом спростовується вище викладеним.

30 червня 2017 року ОСОБА_3 подав заяву про звільнення за власним бажанням (том 1 а.с.96)

Наказом Державної податкової інспекції у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області 30.06.2017 року за № 57 у зв»язку зі звільненням матеріально-відповідальної особи начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_3, з метою документального підтвердження наявності й стану основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, забезпечення правильності і достовірності відображення даних бухгалтерського обліку, призначено проведення повної інвентаризації станом на 03.07.2017 року. Термін проведення з 03.07.2017 року по 10.07.2017 року (том 1 а.с.15).

Наказом № 46-в від 30.06.2017 року ОСОБА_3 відкликано із щорічної відпустки з 10 по 16 липня 2017 року (том 1 а.с.14).

У відповідності до ст. 89 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобовязаний до звільнення з посади чи переведення на іншу посаду передати справи і довірене у звязку з виконанням посадових обовязків майно (далі - майно) особі, уповноваженій субєктом призначення у відповідному державному органі. Уповноважена особа зобовязана прийняти справи і майно. Факт передачі справ і майна засвідчується актом, що складається у двох примірниках і підписується уповноваженою особою, керівником служби управління персоналом провідного державного органу та державним службовцем, який звільняється. Один примірник акта видається державному службовцю, який звільняється, другий примірник або його копія долучається до особової справи цього державного службовця. У разі якщо через невиконання обовязку щодо передачі справ і майна створено істотну загрозу публічним інтересам, особа може бути притягнена до відповідальності згідно із законом.

На запрошення голови інвентаризаційної комісії ОСОБА_3 10.07.2017 року з»явився на засіданні інвентаризаційної комісії, де його було повідомлено про виявлені в ході проведення інвентаризації розбіжності та запропоновано надати письмові пояснення щодо відсутності майна або надати це майно для огляду комісії до 12.07.2017 року. Офіційно отримати листа відповідач відмовився, про що був складений акт, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

17 липня 2017 року затверджено Протокол інвентаризаційної комісії від 14.07.2017, в якому викладено висновки інвентаризаційної комісії : по даним бухгалтерського обліку всього 8 489, 4 грн. найменувань на суму 2 352 829, 96 грн., а фактично 7 852, 4 найменувань на загальну суму 2 281 784, 56 грн.. Виявлена нестача: 637 найменувань цінностей на суму 71 045, 40 грн. Нестача виникла у зв»язку із неналежним виконанням матеріально-відповідальною особою начальником відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_3 своїх службових обов»язків через несумлінне ставлення до них (службовою недбалістю). Від письмових пояснень по факту нестачі ОСОБА_3 відмовився (том 1 а.с. 17-20).

Розпорядженнями ДПІ у м. Полтаві від 13.07.2017 року за № 14-р «Про надання пояснень» та від 14.07.2017 року № 15-р «Про надання звітних документів» було зобов»язано начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_3 надати пояснення щодо розбіжностей, виявлених в результаті проведення інвентаризації, між даними бухгалтерського обліку і фактичною наявністю майна та матеріальних цінностей; інформацію щодо отримання рахунків, актів звірки взаєморозрахунків за спожиті комунальні послуги від постачальників; звітну документацію щодо спожитого обєму комунальних послуг згідно лічильників; звітну документацію щодо проведення списання матеріальних цінностей, зокрема за зданий металобрухт (списання металевих шаф); приймально - здавальні накладні та копії документів про перерахування коштів за здану макулатуру ПП «Полтавакольормет». Проте, станом на 17.07.2017 року жодних пояснень чи документів особою не надано (том 1 а.с.94).

Наказом від 19 липня 2017 року № 145-0 ОСОБА_3 звільнено з 20 липня 2017 року з посади начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури у зв»язку з втратою довіри до нього, на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України (том 1 а.с.22).

У відповідності до п. 6 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879, розмір збитків від розкрадання, нестач, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається відповідно до законодавства.

Згідно п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 p. N 116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

З метою визначення розміру збитків, завданих ОСОБА_3 державі в особі Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, на підставі договору на проведення незалежної оцінки майна, контролюючим органом залучено субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 Оцінка майна, щодо якого виявлено нестачу, проведена станом на 31.08.2017 року. Згідно Звіту про оцінку майна (висновок про вартість майна) загальна ринкова вартість матеріальних цінностей, по яких встановлено факт нестачі - розмір збитків складає 64 542,66 грн.(без ПДВ) (том 1 а.с.23-30).

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879, на підставі доповідної записки ГДІ сектору матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_5 від 27.09.2017 року № 54/16-01-03-91, з метою приведення у відповідність прийнятого нею майна, підготовці описів майна та його розміщення по кабінетах ДПІ у м. Полтаві, документального підтвердження наявності й стану основних засобів, інших необоротних активів, нематеріальних активів, матеріальних цінностей, на підставі наказу від 28.09.2017 року № 77 проведено повну інвентаризацію у матеріально - відповідальної особи ОСОБА_5 (том 1 а.с.32-34).

За результатами співставлення відомостей інвентаризацій, проведених на підставі наказу ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 30 червня 2017 № 57 "Про проведення інвентаризації" (проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, які знаходяться у підзвіті матеріально-відповідальної особи - начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_3 станом на 03 липня 2017 року) та на підставі наказу ДПІ у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 28 вересня 2017 № 77 "Про проведення позапланової інвентаризації" (проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, які знаходяться у підзвіті матеріально-відповідальної особи - т.в.о. завідувача сектору матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_5 станом на 01 жовтня 2017 року) встановлена нестача матеріальних цінностей в підзвіті у матеріально - відповідальної особи - ОСОБА_3 по балансовій вартості на суму -56 879,40 грн., по оціночній вартості на суму - 46 793,14 грн. ( том 1 а.с.35-36).

В силу ч. 1 ст. 81 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VII державний службовець зобов'язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов'язків.

Статтею 82 даного Закону встановлено порядок відшкодування шкоди. Для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі.

Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що є підставою для предявлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції.

У разі ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області 17.10.2017 року направлено на адресу ОСОБА_3 пропозицію про добровільне відшкодування шкоди від 13.10.2017 року № 9190/Д/16-01-10-31. Конверт повернувся на адресу ДПІ у м. Полтаві 23.11.2017 року за закінченням терміну зберігання.

На момент направлення пропозиції ОСОБА_3 припинено державну службу, однак, у звязку із тим, що шкода завдана ним під час її проходження, а звільнений він з займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП у звязку із вчиненням винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, в даному випадку доцільно застосовувати норми спеціального Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Трудові обовязки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Згідно ч.2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати.

З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди належить, в тому числі недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у звязку з виконанням нею трудових обовязків. Матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати.

Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов'язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій.

Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність.

Обовязковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є

вина.

Зі змісту частини другої статті 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.

Причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім).

Прямий звязок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника.

У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності.

Адже згідно зі змістом частини другої статті 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника за трудовим правовідношенням має особистий характер. Це повязано з тим, що виконувати доручену йому роботу працівник повинен особисто (стаття 30 КЗпП).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними належними та допустимим доказами, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 46 793, 14 грн.

При цьому, судом спростовуються доводи відповідача, що він був відкликаний з відпустки незаконно, оскільки ОСОБА_3 був відкликаний із щорічної відпустки з 10 по 16 липня 2017 року наказом № 46-в від 30.06.2017 року. Належних та допустимих доказів про його звільнення з роботи за станом здоров»я ним не надано. Таким би документом міг бути листок непрацездатності (довідка), форма якої затверджена Наказом Міністерства охорони здоров»я, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 року за № 1454/10053.

Також суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_3, що його не було повідомлено про інвентаризацію та що остання проводилася формально, виходячи з наступного.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 показали, що вони були членами інвентаризаційної комісії. На засідання, яке проводилося в кабінеті заступника начальника, неодноразово запрошували ОСОБА_3 Він приходив, а потім кудись йшов, мотивуючи що йому зателефонували або необхідно десь вийти, після чого не повертався. З цього приводу складалися Акти. Тоді вони самі обходили кабінети, звіряли наявне майно. 14 липня 2017 року був складений протокол інвентаризаційної комісії, від підпису якого ОСОБА_3 відмовився.

Крім того, ст. 81 ЗУ «Про державну службу» встановлено обов»язок державного службовця передати справи перед звільненням іншій уповноваженій особі.

Доводи, що Протокол інвентаризації від 14.07.2017 року був затверджений з пропуском п»ятиденного строку, не відповідають дійсності, оскільки до 17.07.2017 року не спливло п»яти робочих днів, а тому строки не пропущені.

Припущеннями є і доводи щодо неналежності та недопустимості такого доказу як Звіт про оцінку майна, оскільки посилання на обов»язкове проведення конкурсу не ґрунтується на Законі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає їх на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди Позов ОСОБА_11 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області у відшкодування матеріальної шкоди 46 793 грн. 14 коп.. судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600 грн., а всього 48 393 грн. 14 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, місце знаходження 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 155, код ЄДРПОУ 3968065 .

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання 36040 м.Полтава, вул.Героїв Сталінграду, 34/24аАДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повне рішення складено 12 червня 2018 року.

Суддя Л.І. Савченко