Справа № 751/2559/18 Провадження № 22-ц/795/776/2018 Головуючий у I інстанції - Деркач О. Г. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

заявник - Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня»,

заінтересована особа: ОСОБА_2,

прокурор Чернігівської місцевої прокуратури,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2018 року; суддя - Деркач О.Г.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 19 квітня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2018 головний лікар КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до цього закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 без усвідомленої згоди останнього. Заява обґрунтовується тим, що в зв'язку з наявністю у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, неадекватною та агресивною його поведінкою він становить безпосередню небезпеку для оточуючих і його обстеження та лікування можливе тільки в стаціонарних умовах.

Оскаржуваним рішенням заяву задоволено: ОСОБА_2 госпіталізовано у психіатричний заклад без його усвідомленої згоди для обстеження та лікування в стаціонарних умовах. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами доведені неадекватність та агресивність поведінки ОСОБА_2, наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, і що ОСОБА_2 неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а отже він потребує обстеження і лікування в стаціонарних умовах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову у задоволенні заяви головного лікаря КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». Доводи апеляційної скарги зводяться то такого:

- не доведено, що ступінь та характер психічної хвороби ОСОБА_2 виправдовують обов'язкове позбавлення його волі;

- в заяві та доданих до неї документах не міститься інформації про наявність у ОСОБА_2 ознак тяжкого психічного розладу;

- подані до суду документи не містять інформації про вчинення чи виявлення ОСОБА_2 реальних намірів вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби;

В судовому засіданні представник заявника та прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Так по справі встановлено наступне.

Допитаний судом І інстанції батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 показав, що хвороба та неадекватна поведінка його сина ОСОБА_2 швидко прогресує і викликає загрозу життю всіх рідних та оточуючих.

18.04.2018 ОСОБА_3 звернувся до комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з заявою, в якій просив госпіталізувати сина - ОСОБА_2 та призначити йому стаціонарне лікування від психічних розладів у зв'язку з тим, що син постійно погрожує оточуючим та рідним, вчинив насильницькі дії відносно своєї сестри, псує майно та будинки, в яких мешкає сам ОСОБА_2 та його рідні (копія цієї заяви на арк. 5-6).

Згідно з повідомленням Чернігівського районного відділу поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області від 01.06.2018 № 906/124/48.3/2011, від гр. ОСОБА_3 до цього відділу 17.04.2018 надійшло повідомлення про сварку з сином ОСОБА_2 на ґрунті погроз останнього рідним. Це повідомлення було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події Чернігівського районного відділу поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області під № 2183. При виїзді на місце події нарядом поліції було встановлено, що ОСОБА_2 потребує лікування в умовах КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», куди його й було доставлено каретою швидкої медичної допомоги та поміщено на стаціонарне лікування, про що складено електронний рапорт № 665. Це підтверджено повідомленням вказаного відділу поліції відповідного змісту від 01.06.2018 № 906/124/48.3/2011 (арк. 48).

При огляді ОСОБА_3 КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» встановлено таке: останній має обтяжену спадковість, конфліктний, напружений, підозрілий, перебуває в мінливому настрої; емоційно малоадекватний; мислення резонерське з елементами зісковзування, непослідовне та символічне; маячно трактує навколишні події, критика до свого стану відсутня. На підставі наведеного комісія дійшла висновку про наявність у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, у зв'язку з чим в силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» він потребує госпіталізації в стаціонар внаслідок безпосередньої небезпеки для оточуючих. Ці обставини підтверджено висновком, про який йдеться, № 01-04/904 від 18.04.2018 (арк. 3).

Згідно з медичною карткою стаціонарного хворого № 2109 та медичною карткою амбулаторного хворого № 739542, ОСОБА_2 17.04.2018 поступив на стаціонарне лікування до КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з діагнозом: гострий полімофорний психотичний розлад з симптомами шизофренії; виписаний 18.05. 2018 з поліпшенням.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, або не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

По справі належними і допустимими доказами встановлено, що ОСОБА_2 хворіє тяжким психічним розладом, внаслідок чого він і вчиняє, і виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Ці докази ні в який спосіб не спростовано. Для їх спростування суду необхідно мати відповідний висновок судово-психіатричної експертизи, але клопотання про призначення такої експертизи учасники справи не завили. До того ж, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, а тому за його відсутності і без його згоди суд не може самостійно зініціювати проведення такої експертизи в силу приписів ст.ст. 103, 105 ЦПК України.

Отож висновок суду І інстанції про задоволення заяви головного лікаря КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» є законним і підстав для скасування рішення суду І інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді: