Провадження № 2-з/592/52/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Корольова Г.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернулась ОСОБА_1 з позовом до ДП «Сумське лісове господарство» про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязати вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову по справі в порядку ст. 152 ЦПК України.

Додана заява мотивована тим, що, на думку позивача, дії та бездіяльність відповідача можуть призвести і уже частково призвели до екологічної катастрофи через знищення лісу.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборонити вчиняти певні дії, встановлення обовязку вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 п.3 ст.151 ЦПК України: заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, відповідно до п.4 даної статті захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Однак зазначені в заяві відомості ґрунтуються лише на особистому припущені позивача, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Відповідно до п.6 вищевказаної статті повинна містити також пропозиції щодо зустрічного забезпечення .

Крім того у порушення ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви не долучено документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 881,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про заборону вчиняти певні дії та встановлення обовязку вчинити певні дії не відповідає вимогам визначеним у ч. ч. 1, 5 ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись викладеним, суд вважає за необхідне повернути заявнику заяву про заборону вчиняти певні дії та встановлення обовязку вчинити певні дії, як таку, що не відповідає ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261, 263, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявникові.

Роз'яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Г.Ю. Корольова