Справа № 450/494/17 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/6057/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Бойко С.М., Левика Я.А.

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ПАТ «ВТБ Банк» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_2 та просила визнати припиненою поруку за договором поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р. з наступними змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 28.07.2010р. та Договором про внесення змін № 2 від 19.11.2014р., укладеним між позивачем ОСОБА_6 та ПАТ «ВТБ Банк» з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007р.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що між ОСОБА_2 та АКБ «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», укладено кредитний договір № 12/02/07, відповідно до якого банк зобовязується надати ОСОБА_2 грошові кошти строком до 01.02.2017р. для споживчих потреб. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 01.02.2007р. між позивачем та банком укладено договір поруки № 12/02/07-ДП, відповідно до якого позивач поручилась перед банком за виконання ОСОБА_2 усіх своїх зобовязань за вказаним кредитним договором. 28.07.2010р. укладено договір про внесення змін № 5 до кредитного договору, згідно якого пункти 7.13, 7.14, 9.1 були викладені в новій редакції, а Розділи № 4, № 7, № 9 доповнено новими пунктами. Зокрема, було змінено умови черговості погашення вимог банку та умови відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов договору; збільшено строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені до 10 років; доповнено договір умовами щодо надання позичальником згоди на розкриття банківської таємниці; передбачено обовязок іпотекодавця виготовити державний акт про право власності на землю. Додатком № 5 від 28.07.2010р. також було визначено графік погашення капіталу та процентів за користування кредитними коштами. 19.11.2014р. між ОСОБА_2 та банком було укладено Договір №6 про внесення змін до кредитного договору, яким було змінено строк виконання зобовязання з 01.10.2017р. на 01.10.2018р., змінено порядок нарахування та сплати процентів і тіла кредиту, та внесені інші зміни. У звязку із внесенням даних змін до кредитного договору між позивачем та банком було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору поруки від 28.07.2010р., а також Договір про внесення змін № 2 до договору поруки від 19.11.2014р. У звязку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору ПАТ «ВТБ Банк» предявив до Сихівського районного суду м. Львова позов про солідарне стягнення з позичальника та з позивача, як поручителя, коштів за кредитним договором (ухвала про відкриття провадження датована 25.11.2016р.). Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобовязань за кредитним договором, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Тому вважає, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви банку, а зокрема із розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж як по тілу так і по відсотках позичальником було здійснено 02.03.2015р., відтак, з 29.04.2015р. кредитор дізнався (повинен був дізнатись) про порушення власних прав, однак з претензією про неналежне виконання умов договору звернувся до поручителя лише 04.05.2016р., з позовною заявою у жовтні 2016 р.(ухвала про відкриття 25.11.2016р.), тобто з порушенням 6-ти місячного строку, встановленого цивільним законодавством. За таких обставин, зобовязання позивача перед відповідачем за договором поруки від 01.02.2007р. №12/02/07-ДП слід вважати припиненими.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007 року, з наступними змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.07.2010 року та Договором про внесення змін № 2 від 19.11.2014 року укладеною між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» за кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 320, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 320, 00 грн.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про припинення поруки позивача. Вказує, що згідно договору про внесення змін № 2 до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007 року, строк дії договору поруки визначено до 01.10.2021 року. Крім цього, посилається на те, що і лист вимога, і позовна заява до поручися подані в межах шестимісячного строку, визначеного законодавством для предявлення вимог до поручителя. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, пояснив, що суд прийшов до вірного висновку про припинення поруки, оскільки банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6, як солідарних боржників, більше ніж через 1 рік після допущених боржником ОСОБА_2 порушень по сплаті заборгованості.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи (а.с.178), тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

ОСОБА_5 відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 01.02.2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 12/02/07-ДП. Відповідно до п. 1 вказаного договору поручитель поручається перед банком за виконання поручителем зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007р. та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобовязання). Відповідно до п.11 договору поруки від 01.02.2007р. цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

28.07.2010 р. між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р., відповідно до якої пункт 2 договору поруки був викладений в новій редакції, якою виправлено описку в строку повернення кредиту та зазначено «з строком повернення до 01.02.2017р.».

19.11.2014р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 2 до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р., відповідно до п.1 якого визначено викласти п.2 договору поруки в новій редакції: «Згідно кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000 доларів США зі строком повернення до 01.10.2018р. та з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 процентів річних» Доповнено договір поруки п. 13 про надання згоди на обробку персональних даних, п.14 про зобовязання зберігати належним чином інформацію, п.15 про відповідальність за розголошення банківської таємниці.

Відповідно до п. 7 Договору про внесення змін №2 від 19.11.2014р. цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до 01.10.2021 року включно або до припинення забезпеченого ним зобовязання.

ОСОБА_7 було змінено позивачем на прізвище Григораш при укладенні шлюбу 12.12.2015р., що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 266612 від 12.12.2015р.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, на яку покликається позивач як на підставу позовних вимог, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.п 7.4, 7.8 кредитного договору в редакції викладеній в Договорі про внесення змін №4 до кредитного договору від 01.02.2007р. № 12/02/07 від 09.09.2009р. проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуютьсся двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного календарного місяця. Період, за який сплачуються проценти з 28 числа (включно) попереднього місяця по 27 число (включно) поточного місяця. Погашення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно графіку.

Повернення кредиту та сплати процентів визначено сторонами у графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно кредитного договору № 12/02/07 від 01.02.2007р. із внесеними змінами від 19.11.2014р.

Судом установлено, що останній платіж був внесений позичальником ОСОБА_2 02.03.2015р. у розмірі 6,83 доларів США, тобто у сумі, що не відповідала встановленій сумі у графіку повернення кредиту та сплати процентів, що відображено в позовній заяві банку та довідці про нарахування процентів за користування кредитом.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми боргу, відсотків та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань за кредитним договором №12/02/07 від 01.02.2007р. 12.10.2016 року, тобто більше ніж через 1 рік і 4 місяці після допущених боржником ОСОБА_2 порушень по сплаті чергових щомісячних платежів, тому порука припинена в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісій та/або інших можливих платежів, у разі порушення позичальником зобов»язань, що випливають з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальником та ВАТ «ВТБ Банк», в рамках надання позичальникові кредитних коштів. Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове погашення протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового погашення.

Згіднго з п.4.4 Кредитного договору позичальник зобов»язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, незалежно від настання строку виконання зобов»язання у випадках, в тому числі порушення позичальником своїх зобов»язань за Кредитним договором, в т.ч. несплати процентів за користування кредитом.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень ст. 526 ЦК України днем настання виконання основного зобов»язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для дострокового повернення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи убачається, що банком 01.04.2016 року на адресу позичальника листом № 89/1700-2 направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором (а.с.46-48).

Оскільки ПАТ «ВТБ Банк» направив вимогу про дострокове стягнення заборгованості на адресу позичальника 01.04.2016 року, відповідно до вимог п.6.5. Кредитного договору та ст. 1050 ЦК України строк повернення всієї суми заборгованості настав 01.05.2016 року. Отже, протягом шести місяців з цієї дати банк повинен був звернутися до поручителя з позовом про стягнення заборгованості за договором поруки, тобто до 01.11.2016 року.

Судом першої інстанції установлено, що позовну заяву про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_6 банком подано до Сихівського районного суду м. Львова 12.10.2016 року (а.с. 52-56). Таким чином, вимога до поручителя пред»явлена в межах шестимісячного строку, визначеного законодавством.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позову, тому рішення суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року скасувати та постановити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.09.2018р.

Головуючий

Судді: