22-ц/775/460/2018(м)
222/1250/17

Категорія 72 Головуючий у 1-й інстанції Вайновська О.Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
14 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Мироненко І.П.
суддів Баркова В.М., Принцевської В.П.
секретаря Брежнєва Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області на рішення Володарського районного суду Донецької області, ухваленого 06 квітня 2018 року у смт.Нікольське, у справі за заявою ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області, заінтересована особа: Відділ Держгеокадастру в Нікольському районі Донецької області про визнання спадщини відмерлою, -
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2017 року заявник ОСОБА_2 сільська рада Нікольського району Донецької області звернулася до суду із заявою про визнання земельної ділянки відумерлою спадщиною та передачу її територіальній громаді.
Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року у задоволені заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника не ґрунтуються на законі, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_4

Заявник ОСОБА_2 сільська рада Нікольського району Донецької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Володарського районного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення про визнання земельної ділянки, що належала ОСОБА_3, відумерлою спадщиною та передати її у власність територіальній громаді.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 прийняв спадщину, але помер 19 лютого 2014 року і свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримав, після його смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується довідкою Нікольської державної контори ГТУЮ у Донецькій області від 29 березня 2018 року. На думку заявника, суд першої інстанції надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам щодо відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і дійшов помилкового висновку про відсутність законних підстав для визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Голова ОСОБА_2 сільської ради надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Відділ Держгеокадастру, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія судів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У звязку з цим, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 померла 09 серпня 2013 року, про що 13 серпня 2013 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Володарського району Донецької області вчинено актовий запис №18.

На час смерті ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії ІУ-ДН №065997, належала земельна ділянка, площею 6,04 га, кадастровий номер :06:000:0367, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області.

01 квітня 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно, заповіла ОСОБА_5 Заповіт посвідчено секретарем Тополинської сільської ради Володарського району Донецької області та зареєстровано в реєстрі за №44.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При цьому, чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що отримання свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не зумовлює позбавлення цієї особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Таким чином, ОСОБА_4, який вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, став власником земельної ділянки, площею 6,04 га, набув право володіти й користуватися цією ділянкою, проте через відсутність свідоцтва про право на спадщину був обмежений у праві розпорядження належним йому майном.

Згідно копії актового запису про смерть №06 від 21 лютого 2014 року ОСОБА_4 помер 19 лютого 2014 року.

За даними Нікольської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

За положеннями ч.ч.1,3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, але не оформив у встановленому законом порядку своє право на спадщину, а не вчинення таких дій не може позбавити його права на спадщину, дійшов правильного висновку, що вимоги заявника про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою та передачі її територіальній громаді не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. При встановленні фактичних обставин справи судом не порушено норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 сільської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 червня 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_6