Справа № 465/5531/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/1202/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря: Симець В.І.

за участі: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Групп» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Бомонд Групп» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 13 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано дії Товариства з обмеженої відповідальності «БОМОНД ГРУПП»( 01010, м.Київ, Дніпровський Узвіз, будинок 1; ) стосовно ненадання українською мовою інформації про товари, які ними реалізуються неправомірними.

Зобовязано Товариство з обмеженої відповідальності «БОМОНД ГРУПП»( 01010, м.Київ, Дніпровський Узвіз, будинок 1; ) надати інформацію про товари, які ним реалізуються українською мовою на запити від 03.03.2017 року та 28.08.2017 року, що були надісланні в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Стягнуто з Товариства з обмеженої відповідальності «БОМОНД ГРУПП»( 01010, м.Київ, Дніпровський Узвіз, будинок 1; ) 1409,60 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Бомонд Групп» подавши апеляційну скаргу. Зазначають, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права а також фактичним обставинам справи. Вказують, що вся інформація щодо товарів, які пропонуються до продажу через інтернет магазин БОМОНД знаходиться у вільному доступі споживачів українською та російською мовами, оскільки на головній сторінці сайту розміщені позначки у вигляді прапорів, натискаючи на які споживач має можливість обрати мову зручну для користування. Зазначають, що позивач у відповіді на відзив вказує, що на веб-ресурсі https://web.archive.org/ міститься начебто збережені копії вигляду сайту інтернет-магазину БОМОНД станом на 21 березня 2017 року та 15 жовтня 2017 року, де відсутня позначка вибору мови. Наголошують, що Бомонд групп не має ніяких договірних відносин із власниками вказаного ресурсу https://web.archive.org/ стосовно кешування інформації, яка знаходиться на сайті інтернет -магазину http://bomond.com.ua а тому не несе відповідальності за невідповідність її відображення на https://web.archive.org/ дійсному стану речей.

Також зазначають, що відповідачем було надано відповіді на письмові запити позивача, у яких серед іншого вказувалося, що вся необхідна інформація міститься на сайті інтернет-магазину українською мовою. Таким чином на момент вирішення спору затребувана позивачем інформація була доступна для нього українською мовою у персональних листах, на сайті магазину а також у стаціонарних магазинах бомонд групп, тому висновок суду про те, що відповідач порушив норми п.4 ч.1 ст. 4 та ч.1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» є невірним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Просить рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 березня 2018 року скасувати та закрити провадження у справі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до висновку, що надання інформації про товари виключно російською мовою і ненадання цієї інформації державною мовою свідчить про порушення законних прав споживача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено що 03 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся у інтернет-магазин http://bomond.com.ua/, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю БОМОНД ГРУПП та мав намір придбати товар парфуми AMOUAGE, однак не отримав інформації, оскільки, така викладена на іноземній (російській) мові, яка позивачу є незрозумілою. Позивач з даного приводу звернувся із запитами до відповідача щодо надання інформації з повідомленнями про вручення поштового відправлення від 03.03.2017 року та від 28.08.2017 року.

У запитах позивач просив надати інформацію про товари, а саме: основі характеристики товарів(асортимент, характеристики) парфумів AMOUAGE; ціну парфумів AMOUAGE, включаючи плату за доставку, та умови оплати; інші умови поставки або виконання договору повязані із товарами вказаним у п.1.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законом про мови.

Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Статтею 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» встановлено, що державною мовою України є українська мова (ч.1). Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя (ч.2).

У відповідності до ст. 18 вказаного Закону, в економічній і соціальній діяльності державних підприємств, установ та організацій основною мовою є державна мова, а також вільно використовуються російська та інші регіональні мови або мови меншин. В економічній і соціальній діяльності об'єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови.

Таким чином, за загальним правилом, яке міститься у наведених вище нормах матеріального закону, є те, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те що вся інформація щодо товарів, які пропонуються до продажу через інтернет- магазин БОМОНД знаходиться у вільному доступі споживачів українською та російською мовами, оскільки ОСОБА_3 надано докази на спростування вказаного твердження за допомогою використання ресурсу «http://web.archive.org», який дозволяє перевірити інформацію(стан) сторінки станом на останню збережену ресурсом дату, з якого підтверджується, що у інтернет-магазині http://bomond.com.ua/ не міститься перемикача мови, а інформація про товари викладена іноземною-російською мовою,що підтверджується долученими сторінками інтернат-магазину http://bomond.com.ua/ станом на 21.03.2017 та станом на 15.10.2017 року(а.с.56-57).

Окрім того, апелянтом не надано доказів на доведення того, що ним надавалися відповіді на запити ОСОБА_3, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів ні надсилання

таких відповідей ні отримання ОСОБА_3 відповідей, цю обставину не спростовано в судовому засіданні представником апелянта.

Відповідно до статті 700 ЦК України, продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про засади державної мовної політики», до кожної мови, визначеної у частині другій ст. 7, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення. За рішенням місцевої ради (чи за ініціативою мешканців певної території) в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Оскільки, передбачені вказаним Законом заходи не проводились, відповідне рішення місцевою радою не приймалось, відсутні підстави для відмови у наданні інформації іншою мовою, ніж державною.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживача» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, обєм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;

строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Як встановлено ТОВ «БОМОНД ГРУПП» здійснює діяльність у сфері електронної комерції (торгівлі, організації торгівлі через мережу інтернет) в інтернет магазині bomond.com.ua.

Відповідно до правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 N 103, засоби дистанційного зв'язку - телекомунікаційні мережі, поштовий зв'язок, телебачення інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Згідно із п. 1.4 Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 103, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити споживачів необхідною, достовірною, своєчасною та доступною інформацією про перелік послуг, що надаються, тарифи на них, час приймання і видачі замовлень, асортимент і ціни на товари, що пропонуються до продажу, години доставки замовлень, споживчі властивості товарів, строки їх придатності до споживання або гарантійні строки та строк служби.

Згідно із п. 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 104, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, працівники суб'єкта господарювання зобов'язані надати споживачам необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари в супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Як вбачається із ст. 21 даного Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо :1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;7) ціну продукції визначено неналежним чином;8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки на момент звернення ОСОБА_3 з позовом до суду предмет спору існував, його права як споживача було порушено що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Групп» - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.09.2018 року.

Головуючий

Судді