АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1249/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18763/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року (Логінова С. М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 17 листопада 2002 року між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за 1 БВ № 076754. Від шлюбу мають двоє дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірваний.

Вказувала, що в період шлюбу ними було придбано у власність двокімнатну квартиру, загальною площею 65,3 кв.м. по АДРЕСА_1 Спірна квартира зареєстрована на ім'я ОСОБА_4 Зазначала, що квартира була придбана у шлюбі за їх спільні кошти. Кошти ж отримані відповідачем від проданої квартири АДРЕСА_2 було вирішено відповідачем залишити на купівлю автомобіля та/або іншої нерухомості.

Вважає, що спірна квартира є спільно нажитим майном подружжя, а тому підлягає розподілу. Оцінюючи спосіб розподілу майна, вважає необхідним відступити від принципу рівності часток подружжя, оскільки розмір аліментів 500 грн., які стягуються за рішенням суду із відповідача на її користь, недостатній для забезпечення розвитку і лікування дітей, які проживають разом із нею, а тому вважає за необхідне відступити від засад рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності та виділити у власність ОСОБА_6 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 - вартістю 31600 грн., відповідно, виділити у власність ОСОБА_4 1/3 частини цієї квартири - вартістю 15800 грн.

В ході розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог та просила здійснити розподіл іншого майна у наступному порядку: ОСОБА_6 виділити майно на суму 32381 грн., а саме: пральну машину ВЕКО - 2500 грн., телевізор - 2000 грн., телевізор Рhilips - 7831 грн., комп'ютер LG - 3000 грн., планшет Lenovo - 7000 грн., фотокамера Оlimpus - 3000 грн., мікрохвильову піч - 1600 грн., праску Вraun - 600 грн., холодильник - 1950 грн., дитячі ліжка (2 од.) - 2900 грн.;

ОСОБА_4 виділити майно на суму 21500 грн. а саме: кухонні меблі - 4500 грн., м'який куток на кухні - 1400 грн., меблі для зали - 2100 грн., стіл + крісло - 1500 грн.: меблі в коридорі - 3000 грн., велотренажер - 2800 грн., постільну білизну - 2000 грн., хлібопічку - 700 грн., диван + 2 крісла - 3500 грн.).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 майно: пральну машину ВЕКО - 500 грн., телевізор - 300 грн., телевізор PHILIPS - 4000 грн., комп'ютер LG - 700 грн., планшет Lenovo - 2500 грн., фотокамеру Оlimpus - 1500 грн., мікрохвильову піч - 400 грн., праска Вraun - 500 грн., хлібопічку - 300 грн., дитячі ліжка (2 од.) - 1200 грн., диван + 2 крісла - 1200 грн., кухонні меблі - 2000 грн., м'який куток на кухні - 500 грн., меблі для зали (стінка) - 1500 грн., меблі в коридорі - 1200 грн., велотренажер - 1500 грн., на загальну суму - 19150 грн.

Виділено у власність ОСОБА_6 майно на суму 5600 (п'ять тисяч шістсот) грн., а саме: пральну машину ВЕКО - 500 грн., телевізор - 300 грн., мікрохвильову піч - 400 грн., праску Вraun - 500 грн., дитячі ліжка (2 од.) - 1200 грн., диван + 2 крісла - 1200 грн., меблі для зали (стінка) - 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 кошти у сумі 3975 грн.

Виділено у власність ОСОБА_4 майно на суму 14200 грн. (чотирнадцять тисяч двісті) грн., а саме: телевізор PHILIPS - 4000 грн., комп'ютер LG - 700 грн., планшет Lenovo - 2500 грн., фотокамеру Оlimpus - 1500 грн., хлібопічку - 300 грн., кухонні меблі - 2000 грн., м'який куток на кухні - 500 грн., меблі в коридорі - 1200 грн., велотренажер - 1500 грн. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір у сумі 192,84 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане вище рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, виділення у власність ОСОБА_6 2/3 частини спірної квартири та у власність ОСОБА_4 - 1/3 частини квартири, та постановити нове судове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. Посилається на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що судом взято до уваги неналежні докази відповідача про те, що за кошти, отримані ним від продажу належної йому квартири АДРЕСА_3, була придбана спірна квартира, та судом не досліджено обставини щодо дійсної вартості квартири, яка придбавалась, та кватири, яка купувалась, щодо матеріального становища відповідача, щодо проведених поліпшень у спірній квартирі та придбання побутової техніки, щодо придбання відповідачем позашляховика при відсутності коштів на утримання дітей. Крім того, судом не враховано обставини щодо неналежної участі відповідача в утриманні дітей, що є підставою для збільшення розміру частки у спільному майні.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали доводи, викладені у відзиві.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 17 листопада 2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис серії 1 БВ № 076754 9 (а.с. 7). Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 11).

Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).

Також встановлено, що до шлюбу ОСОБА_4 набув у власність за договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гридіним С.О 29.04.2002 року за №2357, квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 44).

В період шлюбу, а саме 25 серпня 2011 року, вказана квартира була відчужена за договором купівлі продажу за 208 000 грн., що в еквіваленті становило 26000 доларів США (а.с. 44). Та цього ж дня за кошти, отримані від продажу, була придбана квартира АДРЕСА_1, купівля квартири визначена в сумі 47 400 грн. (а.с. 14).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правильно виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_4 за кошти, отримані ним від продажу його власної квартири, яку він продав в день купівлі спірної квартири, тому зазначена квартира є особистою власністю ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 57 СК України, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог щодо поділу спірної квартири.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16.

Доводи апеляційної скарги про неналежність доказів, які суд взяв до уваги, не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не встановлена дійсна сума продажу квартири та купівлі спірної квартири, оскільки вартість таких квартир визначена умовами договорів, достовірних та беззаперечних доказів того, що така вартість була іншою, або квартира була придбана за спільні кошти подружжя позивач не надала.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на поліпшення житлових умов в квартирі, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що квартира істотно збільшилась у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат по її ремонту, і в зв'язку з цим виникло право спільної сумісної власності на квартиру.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, виділення у власність ОСОБА_6 2/3 частини спірної квартири та у власність ОСОБА_4 - 1/3 частини квартири ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу рухомого майна апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С. М. Провадження № 22-ц/792/1249/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 48