АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/230/18 Номер провадження 22-ц/786/1654/18Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.

за участю секретаря Рибак О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Агрофірми "Вересень" на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Агрофірми "Вересень" про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та повернення земельних ділянок.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Агрофірми "Вересень" про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та повернення земельних ділянок.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельних ділянок загальною площею 3,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та земельної ділянки загальною площею 3,65 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

01 вересня 2008 року між ним та Агрофірмою «Вересень» укладені договори оренди № 204 та № 205 зазначених земельних ділянок, які зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 93 та № 90 від 19 липня 2010 року.

Згідно п. 36 даних договорів передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, без обумовлення такого розірвання настанням будь-яких подій та умов.

У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельні ділянки він звернувся до відповідача з пропозицією від 10 грудня 2017 року, які отримані Агрофірмою «Вересень» 02 січня 2018 року, з питання розірвання договорів та повернення земельних ділянок, але відповіді не отримав, земельні ділянки йому не повернуто, що свідчить про небажання відповідача виконати вимоги добровільно.

Просив визнати розірваними в односторонньому порядку договір №204 оренди земельної ділянки загальною площею 3,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та договір № 205 оренди земельної ділянки загальною площею 3,65 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, укладені 01.09.2008 року між ним та Агрофірмою «Вересень», які зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №93 та № 90 від 19 липня 2010 року та зобов'язати відповідача повернути йому вказані земельні ділянки.

У травні 2018 р. Агрофірма «Вересень» звернулась до суду першої інстанції з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року у прийнятті зустрічної позовної заяви «Агрофірми «Вересень» до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину відмовлено у зв'язку з пропуском строку на його пред'явлення.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року позов ОСОБА_2 до Агрофірми «Вересень» про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та повернення земельних ділянок задоволено.

Визнано розірваним в односторонньому порядку договір № 204 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,67 га, укладений 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та Агрофірмою «Вересень», зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис № 93 від 19 липня 2010 року.

Зобов'язано Агрофірму «Вересень» повернути ОСОБА_2 за актом приймання-передачі земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,67 га в стані, переданому в оренду.

Визнано розірваним в односторонньому порядку договір № 205 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,65 га, укладений 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та Агрофірмою «Вересень», зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис № 90 від 19 липня 2010 року.

Зобов'язано Агрофірму «Вересень» повернути ОСОБА_2 за актом приймання-передачі земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_3 загальною площею 3,65 га в стані, переданому в оренду.

Стягнуто з Агрофірми «Вересень» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 819 (дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 20 коп.

З рішенням суду не погодилась Агрофірма «Вересень», оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність взаємозв'язку між положеннями п. 36 договору та п. п. 34, 35, якими передбачено підстави як припинення договору, так і припинення договору шляхом його розірвання, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про можливість розірвання договору в односторонньому порядку.

Вказують на те, що суд не дослідив, чи був доданий до листа від 10.12.2017 р. про розірвання договору оренди його копія, як того вимагає ч. 3 ст. 214 ЦК України.

Підстав для розірвання договорів оренди за п. 35 договорів оренди не вбачається, оскільки орендар не порушував права орендодавця, а п. 36 договорів оренди тлумачиться позивачем на власний розсуд.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника Пономаренко Л.О., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та Агрофірмою «Вересень» був укладений договір № 204 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,67 га, яка належала йому на праві власності відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_4.

Крім цього, між сторонами був укладений договір № 205 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,65 га, яка належала ОСОБА_2 на праві власності відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_5.

На час укладення правочинів сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Договори укладені в письмовій формі, підписані сторонами та зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», записи №93 та №90 від 19 липня 2010 року (а.с. 4-17).

Листом від 10.12.2017 р. повідомив Агрофірму «Вересень» про самостійне бажання обробляти належну йому земельну ділянку № 172, загальною площею 3,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ,та, посилаючись на положення п. 36 договору оренди землі, просив в односторонньому порядку розірвати договір оренди з 15.12.2017 року, повернувши йому земельну ділянку (а.с. 18).

Вказаний лист отриманим відповідачем 02.01.2018 року (а.с. 18 на звороті).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення договорів оренди сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та пунктом 36 зазначених договорів передбачили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

П. 36 оспорюваного договорів оренди землі сторони передбачили умову щодо можливості розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

Згідно положень статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що сторони договору наділені правом самостійно визначати умови договору, в тому числі і передбачити можливість його розірвання в односторонньому порядку, що і було здійснено при укладанні вказаних договорів оренди землі.

Пункт 36 договорів оренди, яким сторони погодили розірвання договору оренди в односторонньому порядку, є чинним та у встановленому законом порядку недійсним сторонами не визнавався.

Позивач виявив бажання розірвати укладені договори оренди у зв'язку з наміром обробляти належні йому земельні ділянки самостійно.

Його вимога про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку ґрунтується на законі та умовах договорів оренди.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не застосував існуючий взаємозв'язок між положеннями п.п. 34, 35 та п. 36 договору оренди землі, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки вказані пункти, які відносяться до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» кожний окремо визначає як підстави припинення його дії, так і спосіб припинення, зокрема шляхом його розірвання, в тому числі і в односторонньому порядку.

Твердження скаржника про те, що суд не дослідив, чи був доданий до листа від 10.12.2017 р. про розірвання договору оренди копія договору, як того вимагає ч. 3 ст. 214 ЦК України, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 214 ЦПК України, відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Як вказувалося вище, позивачем було направлено на адресу відповідача письмового листа від 10.12.2017 р. про розірвання договору оренди, який отриманий орендарем 02.01.2018 р. під підпис.

Направлення орендарю разом з листом про розірвання договору оренди копії цього договору ч. 3 ст. 214 ЦК України не передбачено.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Агрофірми "Вересень" залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ Г.Л.Карпушин

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак