Справа №295/4856/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі судового засідання Сидорець К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Житомирі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 35636,80 грн. В обґрунтування позначила, що в період з 12.05.1997 року по 03.06.2016 року працювала у відповідача на посаді інспектора по кадрах.

Позивач в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином,причини неявки не повідомив (а.с. 20).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 21).

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Судом встановлено, що з 12.05.1997 року по 01.06.2016 року, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Житомирводбуд» на посаді інспектора по кадрам, звільнена на підставі Наказу № 4-к від 24.05.2016 року (а.с. 7).

03.06.2016 року прийнята на посаду інспектора по кадрам ВАТ «Житомирводбуд» згідно наказу № 5-к від 03.06.2016 року (а.с. 8).

Відповідно довідки № 1/43 від 20.04.2018 року, виданої Головою правління ВАТ «Житомирводбуд» ОСОБА_2, ОСОБА_1 виплачена заборгованість по заробітній платі в наступних розмірах: за період роботи у ВАТ «Житомирводбуд» заборгованість по заробітній платі, а саме: за період з лютого 2013 року по серпень 2014 року складала 31672,71 грн., яка була виплачена у жовтні 2015 року, за період серпень-вересень 2014 року склала 3191,23 грн., яка виплачена в квітні 2016 року, за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 35636,80 грн., яка виплачена в грудні 2016 року. Компенсація на отриману заробітну плату не нараховувалась (а.с. 9)

Згідно розрахунку нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати ОСОБА_1 № 1/44 від 20.04.2018 року виданої Головою правління ВАТ «Житомирводбуд» ОСОБА_2, за період: з лютого 2013 року по серпень 2014 року становить 22941,89 грн.; з серпня 2014 року по вересень 2014 року становить 1859,85 грн.; з вересня 2014 року по грудень 2015 року становить 10421,36 грн. Тому, загальна сума компенсації за невиплачену заробітну плату за період з лютого 2013 року по грудень 2015 року складає 35223,10 грн. (а.с. 10-11).

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно дост.94 КЗпП Українизаробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За змістомст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст.116 КЗпП України.

Відповідно дост.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.3ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно дост.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті38і 39цього Кодексу) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з вимогами пункту 3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20.12.1997, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми.

У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць.

Вихідними даними для обрахунку компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, коли затримка виплати заробітної плати виникла за кілька календарних місяців, є сума нарахованої і не виплаченої працівнику заробітної плати за кожен місяць окремо.

Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 року N 663(з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 103 відсотки (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні; компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 року N 692 ( 692-99-п ), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» (10001, м. Житомир, вул. Київська, 81, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка