Справа № 139/434/18
Провадження № 2/139/198/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

21 червня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2007 року і мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач припинив участь в утриманні дітей, а тому позивач 15 травня 2018 року заявила до суду вимогу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання до суду заяви до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою від 18 травня 2018 року (а.с. 16) відкрито провадження та призначено підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з'явилася подавши 11 червня 2018 року заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с. 22). Така заява позивача відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, будучи в силу п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 26, 27), в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причину неявки, не просив про відкладення розгляду справи чи про проведення засідання за його відсутності.

Враховуючи обставини, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, не повідомив суд про причину своєї неявки, не подав відзив на позов, а позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення, суд вирішив за можливе на підставі ст. 280 та ст. 281 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного:

Свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6) доводиться, що сторони мають спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Позивач у позовній заяві зазначила, що із січня 2018 року не може домовитися із відповідачем про утримання дітей, які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач не надав суду доказів на спростування цих тверджень.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Таким чином, з урахуванням цих положень законодавства, вимога позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку підлягає до задоволення.

Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач матеріально забезпечений, не має інших, крім спільних з позивачем дітей, утриманців, не має протипоказань до роботи. Сам відповідач таких тверджень не спростував.

За таких обставин, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітніх дітей, буде визначення розміру аліментів як 1/3 частина від заробітку (доходів) відповідача щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим 15 травня 2018 року, а тому саме з цієї дати мають бути стягнені аліменти.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 12, 13, 76-81,280-282, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15 травня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ______________