Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 203/3208/14-ц

провадження № 61-5560св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЦТ Груп»,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року у складі судді: Колесніченко О. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року у складі суддів: Черненкової Л. А., Пономарь З. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «ЦТ Груп», третя особа - ПАТ «Альфа-Банк», про визнання договорів недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 травня 2014 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір купівлі-продажу № НТМ070514/1 косметичної продукції торгової марки «Desheli», а також з ПАТ «Альфа-Банк» - кредитний договір № 401612430 для сплати вартості покупки за договором купівлі-продажу, проте умови договору купівлі-продажу виконані відповідачем належним чином не були, акт приймання-передачі продукції між сторонами складено і підписано не було, косметична продукція не передана, у зв'язку з чим вважав, що з підстав, визначених статтями 203, 215 ЦК України договір купівлі-продажу є недійсним через неможливість його виконання у запропонованій формі, а тому, є недійсним і кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк».

У зв'язку із цим позивач просила суд визнати недійсними договір-купівлі-продажу косметичної продукції торгової марки «Desheli» № НТМ070541/1 від 07 травня 2014 року між ТОВ «ЦТ Груп» та ОСОБА_2 та кредитний договір №401612430, укладений 07 травня 2014 року від імені ТОВ «ЦТ Груп» в інтересах ПАТ «Альфа-Банк» на погашення споживчого кредиту фізичної особи ОСОБА_2

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року з урахуванням виправлених описок ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року, у задоволенні позов відмовлено. Рішення мотивоване відсутністю правових підстав для визнання оспорюваний договорів недійсними.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року залишене без змін. Ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року, в якій просить оскаржені рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «ЦТ Груп» належним чином не повідомлене про розгляд справи у суді першої інстанції. Сторонами договору купівлі-продажу не підписувався акт приймання-передачі товару. Крім того суди не встановили чи підписувався кредитний договір сторонами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 рокувідкрито касаційне провадження у справі.

У жовтні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» надало заперечення касаційну скаргу, в яких просить відхилити касаційну скаргу. Заперечення мотивовані відсутністю підстав для недійсності спірного кредитного договору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_2 з ТОВ «ЦТ Груп» 07 травня 2014 року підписано договір купівлі-продажу №НТМ070514/1, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві комплект косметичної продукції під товарним знаком «Desheli», в асортименті та кількості, встановлених договором, що визначається в переліку №1 (специфікації), а покупець зобов'язується прийняти цей товар згідно акту приймання передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). Асортимент, кількість, ціна одиниці товару і загальна сума договору визначається в переліку №1 (специфікації), що являється невід'ємною часиною цього договору.

Також 07 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №401612430, за умовами якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 10574,47 грн., що підтверджується меморіальним ордером №30198 від 08 травня 2014 року та випискою по рахунку, а відповідач зобов'язалась сплачувати 0,01% річних за користування коштами, використати його за цільовим призначенням - оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації №401612430 від 07 травня 2014 року або листі-гарантії до цього договору від 07 травня 2016 року у загальній сумі 9940,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ЦТ Груп», - оплати комісійної винагороди банку за надання кредиту у розмірі, що визначається згідно з умовами пункту 2.8 розділу №1 кредитного договору шляхом перерахування вказаної суми на рахунок банку № НОМЕР_1, а також повернути кошти в строк до 08 травня 2016 року.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

Оскільки неналежне виконання умов договору продавцем не є підставою для визнання недійсним цього договору, а тягне за собою застосування наслідків порушення зобов'язання, а не його недійсність, суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для недійсності договору купівлі-продажу.

Також колегія суддів погоджується із висновком судів, що позов про визнання кредитного договору недійсним заявлений до ТОВ «ЦТ Груп», яке не є стороною кредитного договору, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило