РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7082/17

пр. № 2/759/1257/18

11 вересня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Величко Т.О.,

при секретарі Забелі А.В.,

позивача -2 ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовомОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що встратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11.05.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до Святошинського районного суду м.Києва з позовом доОСОБА_3, третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що встратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на підставі рішення Залізничної районної ради № 1598 від 09.09.1969 року, Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер НОМЕР_3 на житлове приміщення в м. Києві: квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, яка доводилась матір'ю ОСОБА_2 (прізвище на момент отримання ордеру - ОСОБА_2) (позивач 1), а також бабусею ОСОБА_1 (позивач 2) та ОСОБА_3.

Позивачі зазначили, що даний ордер був виданий на право зайняття вказаної житлової площі ОСОБА_4 з її сім'єю у складі: Дочки ОСОБА_5, яка після розлучення носить прізвище ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про припинення шлюбу; Зятя ОСОБА_6; Онука ОСОБА_3.

Позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, після чого її дочка ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_6, сином ОСОБА_3, а згодом і дочкою ОСОБА_7 продовжили проживати у квартирі АДРЕСА_1. Станом на дату подання даного позову в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до довідки форми 3 зареєстровані: ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_1; ОСОБА_9; ОСОБА_10.

Позивачі зазначили, що син ОСОБА_2 (позивача 1) та брат ОСОБА_1 (позивача 2) - ОСОБА_3 з 2008 року втратив родинний зв'язок з сім'єю, з квартири виїхав та фактично там не проживає більше дев'яти років. Вказаний факт підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016, відповідно до якої Позивач 2 звернулася до правоохоронних органів 19.09.2016 року із заявою, про те що з 2008 року втратила родинний зв'язок з братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Святошинським УП ГУ НП в м. Києві відомості по даній події було внесено до ЄРДР № 0010389 від 18.10.2016 року за ознаками ч. 1 ст. 1156 КК України, на теперішній час місце знаходження гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не встановлено. Враховуючи вказане, Відповідач, починаючи з 2008 року і по теперішній час не бере участі в оплаті комунальних послуг та протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації, тобто не виконує свої зобов'язання за договором соціального найму.

Позивачі зазначили, що факт не проживання Відповідача за вказаною вище адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016. Та актом від 28.02.2018 р. Актом від 15.03.2018 р., тому позивачі просять позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.11.2017 року замінено третю особу. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 26.03.2018 року продовжено розгляд справи.

В судовому засіданні позивач - 1, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Залізничної районної ради № 1598 від 09.09.1969 року, Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер НОМЕР_3 на житлове приміщення в м. Києві: квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, яка доводилась матір'ю ОСОБА_2 (прізвище на момент отримання ордеру - ОСОБА_2) (позивач 1), а також бабусею ОСОБА_1 (позивач 2) та ОСОБА_3. (а.с.14).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. (а.с.15).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_6, сином ОСОБА_3, а згодом і дочкою ОСОБА_7 продовжили проживати у квартирі АДРЕСА_1. Станом на дату подання даного позову в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до довідки форми 3 зареєстровані: ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_1; ОСОБА_9; ОСОБА_10. (а.с.16).

Судом встановлено, що факт не проживання Відповідача ОСОБА_3 за вказаною вище адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016, та актом від 28.02.2018 р. Актом від 15.03.2018 р. (а.с.13).

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачкою за подання позову до суду.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що встратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, на користьОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: