Справа № 640/4343/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2018 року
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Нев'ядомського Д.В.
при секретарі Гончарові О.В.,
ОСОБА_1 , звернулась до Київського районного суд міста Харкова з вказаною позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від „27 травня 2013 року з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, збільшивши їх розмір до 930 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Встановити та стягнути з ОСОБА_2, додаткові витрати на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 579,90 грн., щомісячно.
Посилаючись на те, що відповідно до Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни, зокрема до ст.181-184 СК України, а тому розмір аліментів призначений за рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27.05.2013 року (справа № 642/3371/13-ц ) є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини.
Окрім того, відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зазначає, що донька потребує розвитку своїх здібностей, а тому вважає за можливе стягнути з Відповідача додаткові витрати на її користь на утримання доньки, ОСОБА_3., у розмірі 579,90 грн. щомісячно
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, позивач та відповідач з 11.06.2011р. по 27.05.2013р перебували у зареєстрованому шлюбі, проте 27 травня 2013 року рішенням Ленінського районного суду шлюб між ними було розірвано. . Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, копія свідоцтва про народження міститься в матеріалах справи. З цього часу дитина проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні.
Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від „27 травня 2013 року з гр. ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, 07.11.2011р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно (копія рішення додається).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28.07.2014 року відкрито виконавче провадження 45209524 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 року (копія постанови додається).
На сьогоднішній день сумма аліментів, у розмірі 700,00 грн., є недостатньою для утримання дитини.
За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення..
Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як зазначає позивач , відповідач ОСОБА_2 здоровий, працездатний, , інших утриманців не має.
Згідно роз"яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоровя отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки суд відповідно до статті 182 СК України враховує стан здоровя дитини позивачки та відповідача, їх матеріальне становище.
За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, отже позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі.
Стосовно позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_2, додаткових витрат на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 579,90 грн., щомісячно.
У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Отже, оскільки відповідні витрати складають 860 гривень то половина витрат підлягає стягненню з відповідача у розмірі 430 гривень, щомісячно, витрати підтверджуються письмовими доказами, а саме: довідками, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтею 27 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 180-184, 192 Сімейного кодексу України статтями 7, 10, 76, 141, 244-245 ЦПК України, суд,-
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18.09.2018 року.

Суддя Д.В. Нев'ядомський