Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/4891/16
Провадження № 22-ц/778/2164/18 Головуючий у 1 інстанції: Наумова О.О.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кримської О.М.(суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.

за участю секретаря: Путій Д.В.

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 20 733, 01 грн. за кредитним договором № б/н від 29.06.2006 року, яка складається з наступного: 4 487, 22 грн. заборгованість за кредитом; 14 682, 31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 963, 48 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1 378 грн.

В своєму позові банк посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначав, щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3/3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 29.06.2006 року відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.07.2016 року має заборгованість 20 733, 01 грн., яка складається з наступного: 4 487, 22 грн. заборгованість за кредитом; 14 682, 31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 963, 48 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі зазначено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось із позовом у межах строку позовної давності та по справі були надані усі належні докази, а тому при ухваленні рішення судом були порушені норми ст. ст. 257-264, 1054-1056 ЦК України.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де він вказує про те, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, висновки, викладені в рішенні суду відповідають обставинам справи, в процесі розгляду справи відсутні порушення норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права ( а.с. 171-172).

Відповідач приймає участь в судовому засіданні через свого представника.
Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України . Причини неявки не повідомили ( а.с.176).
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.05.2006 року, згідно якої він ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту 4 100 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме 05/09 ( а.с.6 зворот).

Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п.3.2., п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч.1ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 6.5 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 6.6 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредита та овердрафта), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 8.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 11.05.2006 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання .

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст.264 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач отримав кредит 11.05.2006 року. Останній платіж ним був зроблений 05.10.2009 року.

З банківської виписки руху грошових коштів клієнта ОСОБА_1 основна картка 583122 вбачається, що надходження готівкою у розмірі 300 грн. відбулось 05.10.2009 року, автоматизоване погашення простроченої заборгованості у сумі 391, 98 грн. відбулось 20.03.2015 року, відміна % по кредитам військовослужбовців у розмірі 4 026, 55 грн. відбулось 15.06.2015 року, відміна % по кредитам військовослужбовців у розмірі 3 592, 56 грн. відбулось 12.04.2016 року та у розмірі 6 201, 99 грн. 29.03.2017 року, відміна штрафу по кредитам військовослужбовців у розмірі 300 грн. відбулось 12.04.2016 року та у розмірі 500 грн. 29.03.2017 року.

ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації з 12.02.2015 року, що підтверджується довідкою № 1/594 від 14.07.2015 року та з 14.03.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №7469 від 25.05.2015 року.

Крім того, ОСОБА_1 в періоди з 31.08.2015 року по 07.10.2015 року, з 26.10.2015 року по 10.11.2015 року, з 29.11.2015 року по 27.02.2016 року, з 14.12.2016 року по 10.04.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується відповідними довідками.

Таким чином, після 05.10.2009 року суд вірно не вбачав в діях ОСОБА_1 визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, тому що інший рух коштів після 05.10.2009 року відбувався з ініціативи позивача, а не дій відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява була подана позивачем 13.09.2016 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції суду на позовній заяви, строк дії картки НОМЕР_2 за кредитним договором б/н від 11.05.2006 року закінчився 05/09. Тобто на момент звернення до суду із позовом позивачем пропущено строк позовної давності.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

На підставі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14).

Позивач звернувся до суду лише 29.05.2017 р. тобто за межами встановленого законом строку для захисту порушеного свого права.

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом поза межами встановленого законом строку позовної давності, а тому суд вірно відмовив в позові з цих підстав.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом норм законодавства, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався скаржник в суді першої інстанції, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 червня 2018 року.
Головуючий О.М. Кримська
Судді: А.В. Дашковська
Г.С. Подліянова