Справа № 346/1313/18
Провадження № 2/346/1023/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої- судді ОСОБА_1

секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 23 по вул. Лесі Українки в с. Тростянка Коломийського району відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_5, про що йому 23 квітня 1987 року видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення Коломийської районної ради № 76 від 08 квітня 1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ.27 жовтня 2011 року ОСОБА_5 помер, залишивши заповіт, згідно якого все своє майно заповів йому.

Разом з тим зазначає, що його матері, ОСОБА_6 на праві власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4077 га та 0,1019 га, розташовані на території Пилипівської сільської ради на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. Оригінали вказаних Державних актів втрачені, у зв»язку з чим ним подано оголошення в газету «ЗР-Інформ».

15 лютого 2008 року ОСОБА_6 померла і в управління спадковим майном вступив її чоловік, ОСОБА_5, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав.

Вказує, що прийняв спадщину після смерті батька, однак державний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за ОСОБА_5, як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті та відсутні оригінали правоустановлюючих документів на земельні ділянки.

Просить суд визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, від своїх часток в майні колгоспного двору відмовляються в користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Тростянка по вул. Лесі Українки, 23, Коломийського району належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивача, ОСОБА_5, про що йому, як голові колгоспного двору, 23 квітня 1987 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 76 від 08 квітня 1987 року (а.с.18).

Станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 голова колгоспного двору, ОСОБА_6 дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 невістка та ОСОБА_4 онука, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об»єднаної територіальної громади № 30 від 12 січня 2018 року (а.с.17).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині кожному. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору.

Крім того, ОСОБА_6 на праві власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва : площею 0,4077 га, кадастровий номер :01:002:0093 та 0,1019 га, кадастровий номер :01:002:0230, розташовані на території Пилипівської сільської ради на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. (а.с. 21,22).

Оригінали вказаних Державних актів втрачені, у зв»язку з чим позивачем подано оголошення в газету «ЗР-Інформ». (а.с.31, 32).

15 лютого 2008 року ОСОБА_6 померла, про що 18 лютого 2008 року складено відповідний актовий запис № 9 (а.с.10).

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на вказані земельні ділянки та на частку в майні колгоспного двору, яку прийняв чоловік померлої, ОСОБА_5, вступивши в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав.

27 жовтня 2011 року ОСОБА_5 помер, про що 28 жовтня 2011 року складено відповідний актовий запис за № 20. (а.с.11) і після його смерті відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння та земельні ділянки.

Померлий залишив заповіт, посвідчений 21 березня 2011 року секретарем виконкому Пилипівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 28, згідно якого все своє майно заповів синові, ОСОБА_2, позивачу по справі (а.с.12).

З метою оформлення спадщини після смерті батька позивач звернувся до державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки членів колгоспного двору не виділено до дня смерті ОСОБА_5, а право власності на земельні ділянки зареєстровано за померлою ОСОБА_6 і правовстановлюючі документи на них відсутні (а.с.10).

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно поданих заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на спадщину після смерті ОСОБА_5 не приймали та не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем (а.с.56, 58).

Відповідно до висновку про вартість майна від 31 січня 2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Тростянка, вул. Лесі Українки, 23, Коломийського району загальною площею 86,3 кв.м., житловою 37,8 кв.м. становить 133000 грн. (а.с.20).

Згідно інформації управління Держгеокадастру у Коломийському районі та м. Коломиї вартість земельної ділянки площею 0,4077 га для ведення товарного сільськогосподаорського виробництва становить 10480 грн; земельної ділянки площею 0,1019 га для ведення товарного сільськогосподаорського виробництва 2619 грн (а.с. 29, 30).

Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на вказане спадкове майно шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 346, 392, 1233, 1262, 1268, 1270 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП : НОМЕР_1 право власності на спадкове майно :

-житловий будинок, господарські будівлі і споруди в с. Тростянка, вул. Лесі Українки, 23, Коломийського району, Івано-Франківської області;

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4077 га, кадастровий номер :01:002:0093, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області;

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0,1019 га, кадастровий номер :01:002:0230, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя П'ятковський В. І.