Номер провадження 2/522/3403/18
У Х В А Л А

13 червня 2018 року

Приморський районний суд міста Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.

за участю секретаря судового засідання Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання з казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13 458,27 грн..

Представник Військової прокуратури Південного регіону України подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на ту обставину, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зазначаючи, що законодавчо визначений окремий порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, відповідно до якого рішення щодо відшкодування такої шкоди та її розміру приймає суд, який розглядав кримінальну справу.

При цьому посилається на Закон України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме: що громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в цьому законі залежно від того, який орган проводив слідчі ( розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина відповідно до ст. 12 Закону визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносить постанову ( ухвалу).

Представник Військової прокуратури Південного регіону України в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що клопотання про закриття провадження по даній справі не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду та просить суд стягнути на його користь заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 23.02.1998 року перебував в статусі підозрюваного, був затриманий та перебував під вартою, у звязку із чим його було відсторонено від посади.

22.12.2016 року кримінальне провадження на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, закрито у звязку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 55 ОСОБА_2 України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляються особі.

У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які створюють втручання у її права.

З наведеного вище слідує, що позивач набув право на судовий захист у звязку із тим, що через порушення проти нього карної справи його було відсторонено від займаної посади та понесено матеріальні збитки.

Згідно ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Таким чином, набуте право не може бути скасоване або оспорене, оскільки в Україні діє верховенство права, а не закону.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування ОСОБА_2 України» передбачено, що відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування ОСОБА_2 України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань або звужень.

Відповідно до п.2 вказаної вище постанови, ОСОБА_2 України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору їх відповідності ОСОБА_2.

Крім того, ст. 1176 ЦК України, передбачається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Враховуючи той факт, що позивач набув право на звернення до суду внаслідок матеріальної шкоди, завданої йому неправомірними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду суд вважає, що дане право не може бути звужене внаслідок наявності окремого порядку відшкодування такої шкоди, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, наголошуючи на тому, що ОСОБА_2 України кожному гарантує право на судовий захист , суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ст.ст. 8, 55 ОСОБА_2 України, ст. 4 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Військової прокуратури Південного регіону України про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду,- відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.Д. Абухін

21.06.2018