Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного архіву Житомирської області, третя особа - Житомирська обласна державна адміністрація про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою Державного архіву Житомирської області на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Чішман Л.М. в м.Житомирі

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо отримання 20.06.2017 року грошових коштів у розмірі 63,10 грн. за здійснення позивачем копіювання архівних документів власними технічними засобами незаконними; стягнути з відповідача на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача 63,10 грн., на відшкодування моральної шкоди 100,00 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 20 червня 2017 року звернувся до читального залу Державного архіву Житомирської області для здійснення копіювання документів Національного архівного фонду, необхідних для дослідження родоводу та мав намір здійснити безоплатне копіювання документів. Однак, відповідну форму на копіювання власними технічними засобами працівниками відповідача надано не було у зв'язку з чим, позивач був змушений заповнити наданий йому бланк, передбачений для платного ксерокопіювання документів технічними засобами архіву та оплатити 63,10 грн. за копіювання. Таким чином, позивач вважає, що йому було протиправно відмовлено у безкоштовному копіюванні необхідних документів, вважає такі дії працівників відповідача грубим порушенням законодавства та незаконними.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість зазначеного рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до п.4.8.4 абз.3 Правил роботи архівних установ України, які затверджені наказом Державного архіву Житомирської області від 26 жовтня 2009 року № 43, ОСОБА_2 здійснив плату за надання установою 2-х документів НАФ для копіювання власними технічними засобами за цінами, які затверджені вказаним наказом, по 31 грн. 05 коп. за кожний документ. Державним архівом плата за копіювання замовлених документів не нараховувалась через те, що позивач здійснював фотографування власними технічними засобами. Таким чином, ОСОБА_2 оплатив 63 грн. 10 коп. вартості послуги «Надання архівних документів для копіювання», яку замовив і якою скористався, про що йому було видано касовий ордер, у якому працівником була допущена технічна описка, яка не впливає на суму нарахованої послуги та суму зазначену в ордері. З урахуванням викладеного вважає, що Державним архівом Житомирської області було додержано процедуру надання платної послуги ОСОБА_2 Також відповідач вважає, що позивачем не доведено підстави позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Богунського районного суду м. Житомира залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Представники відповідача та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги і просили скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, 20.06.2017 р. позивачем ОСОБА_2 в установі Державного архіву Житомирської області було оформлено замовлення для виготовлення ксерокопії документів, загальною кількістю 3632 арк., з можливістю фотозйомки власними технічними засобами (а.с.13).

Оскільки ОСОБА_2 було відмовлено в копіюванні документів зазначених в замовленні з посиланням на фізичний стан архівних справ та великої кількості документів НАФ, він погодився оформити інше замовлення на копіювання двох документів.

20.06.2017 р. ОСОБА_2 було видано квитанцію до прибуткового касового ордеру №530 від 20.06.2017 р. за фотокопію архівного документу, виготовленого власними технічними засобами, на суму 63,10 грн (а.с.14).

Під час дачі пояснень представник відповідача пояснила, що при оформленні фінансового документа - касового ордера № 530 від 20.06.2017 р. працівником було допущено помилку та зазначено в графі «підстава»: «за фотокопію архівного документу, виготовлену власними технічними засобами» замість «за надання документів».

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з незаконності дій працівників Державного архіву Житомирської області щодо отримання від ОСОБА_2 грошових коштів за здійснення ним копіювання архівних документів власними технічними засобами. Як наслідок, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка завдана останньому неправомірними діями працівників державного архіву.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені судом на підставі повного та об'єктивного встановлення дійсних обставин справи, дослідження наданих сторонами доказів та з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На виконання вимог ст.ст. 263,264 ЦПК України, суд першої інстанції в повній мірі з'ясував дійсні обставини справи, дослідив надані докази, дав їм належну правову оцінку та прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст. 1172 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК).

Згідно ст. 15 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи», громадяни України мають право користуватися документами національного архівного фонду або їх копіями на підставі особистої заяви і документа, що посвідчує особу.

Згідно ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» архівні установи можуть надавати за плату послуги з використання фізичними та юридичними особами відомостей, що містяться в архівних документах. Архівні установи можуть виконувати на платній основі роботи, пов'язані з науково-технічним опрацюванням і забезпеченням збереженості архівних документів, що є власністю держави, територіальних громад, фізичних і юридичних осіб, провадити іншу не заборонену законом діяльність з архівної справи і діловодства. Роботи виконуються на договірних засадах з оплатою відповідно до цін і тарифів, затверджених згідно із законодавством.

Надання архівних довідок, необхідних для забезпечення соціального захисту громадян, надання фізичним особам для користування в читальному залі архівної установи архівних документів, що належать державі, територіальним громадам, та архівних довідок судам, правоохоронним, органам державного фінансового контролю, а також юридичним і фізичним особам, які передали зазначені документи на зберігання, здійснюється безоплатно.

Відповідно до Порядку користування документами Національного архівного фонду України, що належить державі, територіальним громадам, затвердженого Наказом МЮ України від 19.11.2013 №2438/5, відвідування користувачами читальних залів архівів, ознайомлення з довідковим апаратом і надання фізичним або юридичним особам для користування документів НАФ, що належать державі, територіальним громадам, відповідно до встановлених у п.3 розділу ІІ цього Порядку нормативів, а також юридичним і фізичним особам, які передали зазначені документи на зберігання, здійснюються безоплатно.

Користувачі документів НАФ мають право виготовляти, у тому числі за допомогою технічних засобів, або отримувати від архіву копії документів і витяги з них, якщо це не загрожує стану документів та не порушує авторських та суміжних прав, а також вимагати, щоб ці копії або витяги були засвідчені архівом.

Забороняється вимагати здійснення прямої чи опосередкованої оплати для самостійного виготовлення користувачем копій документів (п.14 Порядку).

Рішенням суду встановлено та не заперечується відповідачем, що 20.06.2017 р. позивач, опрацювавши замовлені архівні справи, оформив замовлення на ксерокопіювання документів власними технічними засобами, а не технічними засобами архіву. Надання відповідачем замовлених позивачем документів відбулось безоплатно.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем було здійснено оплату за надання архівних документів для копіювання технічними засобами суперечить вищевказаним нормативно-правовим документам та законодавству України, що регулює відносити у цій сфері. Оскільки чинним законодавством не передбачено встановлення архівними установами, що фінансуються з державного бюджету, платних послуг за надання архівних документів для копіювання без його безпосереднього здійснення працівниками архіву.

Суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку, що самостійне виготовлення позивачем, як користувачем, власними технічними засобами копій документів, що були надані у читальний зал на підставі форми замовлення на видачу справ, є безкоштовним.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 ст.1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Встановивши незаконність дій працівників відповідача щодо отримання з позивача плати в розмірі 63,10 грн. за здійснення ним копіювання архівних документів власними технічними засобами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок таких незаконних дій позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала в докладанні ним додаткових зусиль, витрачанні часу для захисту свого порушеного права та стягнув з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 100,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного архіву Житомирської областізалишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий : Судді :