Провадження №2/523/550/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач з 12.11.1993 року по 19.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, покупцем квартири згідно договору купівлі продажу був відповідач. Вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири.

Представник позивачки та позивачка надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив про причини неявки, від нього не надійшло відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутності.

Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 12.11.1993 року по 19.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей.

В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, покупцем квартири згідно договору купівлі продажу виступив відповідач.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти які належали їй, йому особисто.

Таким чином суд приходить до висновку що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя позивачки та відповідача, та за позивачкою слід визнати право власності на ? частину вказаної квартири.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3180 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60-63, 65 70, 71 СК України, ст.ст. 12,13,89,95,141,259,263,265,272ЦПК України, суд,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності подружжя, по ? частки за кожним, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 23 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3180 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст складання рішення 08.06.2018 року.

Суддя