АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 612/728/17 (категорія: спадкові)

Провадження № 22ц/790/4117/18

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року (суддя Масло С.П. )

у цивільній справі № 612/728/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Галина Вікторівна,

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2017 року адвокат ОСОБА_4, діючи у якості представника позивача на підставі доручення місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги, звернувся в інтересах мешканця села Широке Близнюківського району Харківської області ОСОБА_3, 1949 року народження, до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла його мати ОСОБА_8. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, розміром 6,4658 га для ведення сільськогосподарського виробництва.

18 жовтня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Близнюківського районного нотаріального округу Яременко Г.В. з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи позов, представник ОСОБА_3 посилався, як на поважність підстав пропуску встановленого законом шестимісячного строку для звернення з завою про прийняття спадщини, на ту обставину, що ОСОБА_3 є особою похилого віку, тяжко хворіє, перед смертю матері переніс гостре порушення мозкового кровообігу з правостороннім геміпарезом та моторною афазією (інсульт), в наслідок чого і до теперішнього часу веде майже лежачій спосіб життя.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 не погоджуючись із позовними вимогами вказував, що позивачем не не надано достатніх доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, вважаючи його незаконним та постанволеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Обгрунтвуючи апеляційнус скаргу представник позивача посилався на те, що суд першої інстанції поверхово дослідив надані стороною позивача докази, не надав повної та належної уваги медичній документації щодо хвороб позивача, залишив поза увагою їх тяжкість та тривалість, не врахував особливості перебігу захворювань особи похилого віку та їх лікування, не врахував ту загальновідому обставину, що процесу лікування і реабілітації осіб, які перенесли інсульт, є довготривалим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_6 просив апеляцінй скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи, що позивачем не надано доказів, які с свідчили, що він дійсно тяжко хворів і що він не мав можливості звернутися до нотаріуса протягом встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини.

В судове засідання апеляційного суду сторони та представник відповідача не зявилися, в наділсаному на адресу апеляційного суду заяві від імені відповідача ОСОБА_6 міститься прохання залишити рішення суду першої інстанції без змін, справу розглядати без його участі.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Просив дослідити надані суду першої інстанції письмові докази та надати відповідну правову оцінку обставинам справи у їх сукупності, просив врахувати ту обставину, що показами свідка ОСОБА_11 (дружини позивача), які проживаючи в одному селі допомогали та підтримували спадкодавцю ОСОБА_8, підтверджується тяжкий стан здоровя позивача ОСОБА_3, що складний реабілітаційний перод у нього після інсульту припав на період, коли за законом він мав би зявитися до нотаріуса і подати заяву про прийняття спадщини.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла мати позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 яка проживала по АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, розміром 6,4658 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрований 25 червня 2001 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за 71.

З наданих суду довідок Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області вбачається, а стронами не оспорюється той факт, що спадкодавець ОСОБА_8 15.12.2016 року до дня своєї смерті була зареєстрована і проживала одна в будинку АДРЕСА_2

Ії рідний син, позовач ОСОБА_3 1949 року народження, який є спадкоємцем першої черги за законом, проживав в цьому селі в будинку АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач, посилаючись на положення ст.ст.1270, 1272 і 1241 ЦК України, вказував, що він є пенсіонером, страждає низкою хвороб, переніс інсульт, і саме через похилий вік та хворобу не зміг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Сідодоцтво про право на спадщину оформив на себе відповідач ОСОБА_6. який є онуком спадкодавці, на підставі заповіту.

Не оспорюючи право відповідача ОСОБА_6 на отримання спадщини за заповітом, ОСОБА_3 просить врахувати ту обставину, що він, як непрацездатний спадокємець, згідно ст.1241 ЦПК України претендує лише на половину частки, яка ба належала кожному із спдкоємців у разі спадкування за законом і просить визнати поважною причиною пропуску строку тяжкий стан здоровя, обумовлений перенесеним у 2015 році інсультом та іншими хворобами, похилим віком.

Ухвалюючм рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції вказував, що позивачем не надано доказів про існування непереборних перешкод для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня смерті матері ОСОБА_8, а також, що покази допитаної у якості свідка дружини позивача ОСОБА_11 та надані представником позивача письмові докази у виді виписок з історії хвороби та мединих довідок, не свідчать про те, що позивач після перенесного у 2015 році інсульту і до тепершінього часу веде лежачий спосіб життя і не міг фізично подати заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням суду і вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову за таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд вірно зазначив норми матеріального права, за якими регулюються спріні правовідносини, однак не надав належної оцінки наданим сторонами доказам та усім обставинам у їх сукупності, що призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно частини 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3, який, згідно ст.1261 ЦК України і наданих суду доказів, є спадкоємцем першої черги за законом звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Яременок Г.В., (місцезнаходження якої - АДРЕСА_3) 18 жовтня 2017 року, пропустивши на чотри місяці встановлений законом строк для вчинення такої дії.

Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В законі відсутнє визначення, яке б розкривало зміст поняття поважної причини пропуску строку для прийняття сапдщини.

Суд має вирішити це питання на підставі зясування усіх обставин, які мають значення для даної категорії справи і надати належну правову оцінку встановленим обставинам у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції формально правильно вказав норми закону, за яким має вирішуватися спір, а відмовляючи у позові, вірно зазначив про те, що надані позивачем та його представником докази не містять даних, які б сівідчили про такий тяжки стан здоровья позивача ОСОБА_3, який би свідчив, що він дійсно був прикутий до ліжка, що він на протязі тривалого часу після смерті матері не мав фізично можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Дійсно, матеріали справи не містять медичної довідки про те, що ОСОБА_3 на протязі вказаного судом часу був прикутий до ліжка, що не міг рухатися, що і свідок не вказує, що позивач дійсно хворів, але міг самсотійно, без сторонньої допомоги рухатися.

Однак жодна норма закону і керівні розяснення пунтку 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 не містять визначення, яке б визнання непереборних, істотних тружнощів для спадкоємця подати нотарусу заяву про прийняття спадщини повязувло лише з тим, чи була така особа прикута до ліжка хворбою, чи могла така особа самостійно рухатися і дійти до нотаруса з метою подачі заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, а сторони не оспорюють ту обставину, що позивач ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, відпрацював трактористом, нині пенсіонер, страждає низкою хвороб, зокрема: ішемічна хвороба серця, 111 ст., серцева недостатність, хроничне органічне захворювання легенів, пневмосклероз, ємфізема легенів, генева недостатність 2-3 ступеню, іхтіоз. 16 листопада 2016 році позивач ОСОБА_3 переніс гостре порушення мозкового кровооббігу - інсульт, правостороннья гемоплегія ХНН (хронічна ниркова недостність). Страждає на головні болі, запаморочення, стисні болі в області серця, задишка при ходьбі, слабкість у лівій руці і нозі.(а.с.13-15, 16,17, ..)

Надана апелянтом виписка (епікриз) з історії хвороби ОСОБА_3 терапевтичного відділення центральної районної лікарні, куди він був доставлений бригадою швидкої допомоги і де знаходився з 16.02.2018 року по 28.02.2018 року підтверджує доводи апелянта в тій частині, що захворювання позивача мають системний, хронічний характер, за своєю тяжкістю не відносяться до хвороб, які швидко виліковуються, тим більше в такому віці.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду про недоведеність позовних вимог з огляду на те, що надана медицчна документація та покази свідка ОСОБА_11 не свідчать щодо ведення позивачем лежачого способу життя, оскільки і в обгрунтуванні позовиних вимог немає ствердження, що ОСОБА_11 весь цей час був прикутий до ліжка і не міг самостійно рухатися.

Представник позивача, стверджуючи про поважність причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку для звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса посилався на тяжкий стан його здоровя, на перенесений ним інсульт, внаслідок чого він «веде майже лежачий спосіб життя».

Дійсно, представником позивача не надано, як це вважає суд першої інстанції, висновку лікарської комісії (а ще надійніше - висновку судово-мединчої експертизи), в яких би було вказано, що ОСОБА_11 весь цей час був прикутий хворобою до ліжка, не міг рухатися та вчиняти дії, спрямовані на подання нотаріусу, який знаходится в районному центрі, заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, визнання таких жорстких умов для висновку факту існування істотних, непереборних труднощів у спадкоємця для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини унеможливлює взагалі застосування положень частини 3 статті 1272 ЦК України, так як за такого стану здоровя, а точніше - його відсутності, всі зусилля такої особи, а в даному випадку ОСОБА_11, та його дружини, спрямовані на рятування життя потенційного спадкоємця, а не поїздки до нотаріуса.

Зважуючи на викладене, на обставини конкретної справи щодо віку, соціального стану та неспростованих доказів про тяжкий стан здоровя ОСОБА_11, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ч.3 ст.1272 ЦПК України підстав для задоволення позову.

Насамкінець, ОСОБА_3, рідний син спадкодавці, є особою похилого віку з низкою тяжких хвороб і просить лише надати йому можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбаченому статтею 1241ЦК України обсязі половини частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. Крім того, вказаною нормою передбачено, що розмір такої частки може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що приватний нотаріус, який видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, і сам відповідач могли і повинні були б попередити його про наявність заповіту та про його право, так як саме спадкоємці, а тим більше рідний син, зобов'язані проявляти турботу та піклування щодо своїх спадкодавців, здійснювати у відповідності та в передбачені законом строки відповідні дії з метою реалізації своїх прав, якщо, звісно, у них для цього немає об'єктивних перешкод.

Судові витрати апеляційним судом, згідно вимог статті 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Однак ці доводи апеляційної скарги на остаточний висновок апеляційного суду не впливають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Галина Вікторівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом задовольнити.

Визначити причини пропущення строку для прийняття спадщини поважними та визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт НОМЕР_4 РНОКПП - НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, додатковий строк 2 місяці для подання заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна