Справа № 219/2161/18
Провадження № 2/219/1176/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Любчика О.В.

секретаря Єлісеєвої С.Є.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вказуючи на те, що вона є власником житлової квартири № 83 розташованої за адресою: вул. Горбатова, буд. 30 м. Бахмут Донецької області. За вказаною адресою на даний час зареєстрований відповідач, який є сином позивача, який з грудня 2013 року і по теперішній час не проживає в квартирі. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що перешкоджає позивачці вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на житлово-комунальні послуги. У звязку з чим, позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічно тим, що викладені у позовній заяві. Де перебуває її син не знає, угоди між нею та відповідачем, щодо порядку користування відповідачем належним позивачці житлом не було. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації, тим самим створює перешкоди їй в оформленні субсидії. Просила задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки він не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

За клопотанням позивача та її представника суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 листопада 1999 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2 (Бахмут), Донецької області.

Згідно довідки ТОВ «ТБК «Схід» № 206 від 26 лютого 2018 року в квартирі 83 будинку 30 в м. Бахмут, Донецької області вул. Б.Горбатова, значаться зареєстрованими ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3- відповідач.

Відповідно до копії паспорту відповідача, останній зареєстрований за зазначеною вище адресою з 29 червня 2006 року.

З акту від 23 лютого 2018 року ЖЕУ № 1 ТОВ «ТСК «Восток» суд встановив, що відповідач не проживає за адресою реєстрації, АДРЕСА_3 з грудня 2013 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм праву користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, утому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є сином позивача, який більше року без поважних причин не проживає в квартирі 83 будинку 30 в м. Бахмут, Донецької області вул. Б.Горбатова, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратив право на користування вказаним житлом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст. 10, 13, 81, 131, 263-265, 280, 282, 284-285 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя О.В.Любчик