АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/4645/2018 Доповідач- Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Васіної ІнниОлександрівни, діючої в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року в справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся в суд із скаргою на рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В., заінтересована особа: ОСОБА_4

В обґрунтування скарги заявник вказував, що 31.05.2017 року старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 48884624 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, посилаючись на те, що вказана постанова є неправомірною, оскільки старший державний виконавець не в повному обсязі скористався своїми правами, що свідчить про неналежне проведення ним виконавчих дій, а тому представник заявника вважає, що вказаними діями старшого державного виконавця були порушені права заявника, у зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України МурихінаС.В. щодо винесення постанови від 31 травня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 48884624 з примусового виконання виконавчого листа № 761/36412/14-ц, виданого 27 серпня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суми заборгованості в розмірі 106 970 106 грн. 90 коп., стягнення якої обмежено з ОСОБА_5 - сумою 1000,00 грн., а з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, - сумою 106 970 106 грн. 90 коп., а також про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суми судового збору в розмірі 1 215,00 грн.

Зобов'язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. скасувати постанову від 31 травня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в межах виконавчого провадження ВП № 48884624, а також відновити вказане виконавче провадження.

В апеляційній скарзі представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», суд першої інстанції виходив із її доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2015 року, позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ Фірма «Колбіко», про стягнення кредитної заборгованості за договорами поруки, задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму заборгованості в розмірі 106 970 106,90 грн., стягнення якої обмежено з ОСОБА_5. сумою 1000,00 грн., а з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 сумою 106970106,90 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Відповідно до ст. 6 Закону України про виконавче провадження (в редакції закону від 1996 року) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані

йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України &qur:;Про виконавче провадження&q?. ; (в редакції 1999 р.) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 (п. 3 та 21) статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до п. 9 ч .1 ст. 47 Закону України &q? 0;Про виконавче провадження&qule; (в редакції 1999 р.) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 30.09.2015 року з метою примусового виконання виконавчого листа, виданого за даним рішенням суду, відкрито виконавче провадження ВП № 48884624.

Постановою старшого державного виконавця Мурихіна С.В. від 30.09.2015 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення.

31.05.2017 року старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 48884624 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що згідно інформації, наданої органами, уповноваженими на реєстрацію майна, майно зареєстроване за боржником не значиться.

Також в постанові державним виконавцем зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться у м.Макіївка, Донецької області. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області та відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII, здійснення заходів примусового виконання щодо арешту й опису виявленого та зареєстрованого майна боржника на даний час є неможливим.

Відповідно до п. 9 ч .1 ст. 37 Закону України &q?ти;Про виконавче провадження&q?ід; (в редакції 2016 р.) встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з п. 1 наказу Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014р. &qu в;Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції&qu/5; Адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, до закінчення антитерористичної операції в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р &qu07;Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення&quяк;.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014р. м.Макіївка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 247/7 від 25.11.2014 &qu;t;Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області&qu:b; органи виконавчої служби були переміщені з неконтрольованих територій на підконтрольні території 25.11.2014р.

Закон України &qule;Про боротьбу з тероризмом&q?ор; та Закон України &quпр;Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції&q?ід;, на які посилається старший державний виконавець як на підставу для повернення виконавчого документу, не встановлюють, що проведення антитерористичної операції є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для його завершення.

Посилання скаржника на розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р. не спростовує того, що згідно з нормами законодавства державний виконавець зобов'язаний вжити передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 8 статті 48 Закону України &qu61;Про виконавче провадження&q? в; передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. з дня відкриття виконавчого провадження ВИ № 48884624 було перевірено майновий стан боржника тільки у 2015 році. Доказів про подальшу перевірку майнового стану боржника матеріали справи не містять.

Отже, повертаючи виконавчий документ стягувачу 31.05.2017 року, тобто більше, ніж через півтора року після перевірки майнового стану боржника, старший державний виконавець не в повному обсязі вчинив виконавчі дії щодо належного виконання судового рішення.

Окрім того, як видно із копії листа Управління державної автомобільної інспекції ГМВС України в Донецькій області від 16.10.2015 року № 9/4745 та додатку до нього, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, відповідно до інформації наявних баз даних, станом на 10.10.2015 року за боржником в центрах ДАІ Донецької області на праві власності зареєстровані три транспортні засоби ИЖ 2717, 2002 року випуску, ГАЗ 33022, 1999 року випуску, та ГАЗ 33022, 1999 року випуску. Разом з тим, з метою примусового виконання судового рішення старший державний виконавець у встановленому законом порядку не вжив жодних заходів для відшукання та звернення стягнення на вказані транспортні засоби.

З матеріалів справи не вбачається, що старший державний виконавець звертався також і до банківських установ, зокрема, щодо виявлення рахунків боржника, руху коштів та операцій за рахунками боржника, а також інформації про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що з дня відкриття виконавчого провадження ВП № 48884624 старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. не було здійснено у повному обсязі та у встановлені Законом строки перевірку майнового стану боржника ОСОБА_4, не вжито заходів щодо звернення стягнення на наявне у боржника майно та передчасно винесено постанову від 31.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, тому дії старшого державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови є неправомірними та такими, що порушують права заявника на судовий захист.

За таких обставин, суд обґрунтовано визнав неправомірними дії старшого державного виконавця Мурихіна С.В. щодо винесення постанови від 31 травня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язав старшого державного виконавця скасувати вказану постанову, а також відновити виконавче провадження ВП № 8884624.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленої ухвали.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційнускаргу ВасіноїІнни Олександрівни, діючої в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 15 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: