АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7086/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/789/815/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін -представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/7086/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2018 року, ухваленого суддею Позняк В.М., повний текст якого виготовлено 08.06.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з часу визнання йому розміру аліментів за рішенням суду в частці від доходу, змінилися обставини, а саме, він звільнився з роботи, одружився, має нестабільний тимчасовий заробіток. Оскільки, не працює, то розмір аліментів обчислюється із середньої заробітної плати по Тернопільській області, що станом на березень 2018 року становить 1526 грн. Дана сума є завеликою для нього,тому просив змінити стягнення аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 6 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розмірів аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2013 року у справі № 607/15385/13-ц та стягнуто із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована в АДРЕСА_4, фактично проживає АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.06.2018р. по цивільній справі №607/7086/18 скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що всупереч нормам ст. 181 СК України та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037-VIII, за наявності її категоричних заперечень щодо зміни способу стягнення аліментів, суд безпідставно, за ініціативою платника аліментів, змінив спосіб їх стягнення із 1/4 частки з усіх видів його доходу до твердої грошової суми в розмірі 1500 грн. Посилання суду на те, що оскільки в порівнянні із обставинами, що існували на момент винесення судом рішення у 2013 році, ОСОБА_1 на даний час не працевлаштований і має мінливі доходи, в зв'язку з цим аліменти слід призначити у твердій грошовій сумі ґрунтується на правових нормах, що втратили свою чинність, а тому є безпідставними та помилковими.

Також не можуть братися до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що підставою для зменшення існуючого розміру аліментів є "погіршення" його матеріального становища у зв'язку із звільненням з попередньої роботи та відсутністю на даний час іншої роботи по трудовому чи цивільно-правовому договору, оскільки із займаної посади він звільнився добровільно за згодою сторін, а в поясненнях під час судового засідання ОСОБА_1 зазначив, що розмір його теперішніх тимчасових заробітків становить орієнтовно 5-6 тисяч гривень, що значно перевищує розмір заробітної плати на попередній посаді вчителя. Жодних скарг на незадовільний стан здоров'я, неможливість працевлаштування чи доказів про надання іншим членам сім'ї допомоги, ним не подано.

Ще однією вагомою ознакою про те, що матеріальний стан ОСОБА_1 не погіршився є те, що 16 січня 2018 року придбав у власність однокімнатну квартиру по вулиці Бродівській, 53/40 в м. Тернополі.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, у якому зазначив, що твердження апелянта про те, що суд безпідставно, всупереч її запереченням, за ініціативою позивача (платника аліментів) змінив спосіб стягнення аліментів, є надуманим. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Також, коливання середньої заробітної плати по Тернопільській області, призводить до неможливості формування сімейного бюджету позивача. Крім того, у зв'язку із тим, що середня заробітна плата постійно змінюється та не має чітко встановленої суми, яку кожного місяця повинен оплачувати платник аліментів, такі обставини можуть призвести до не дорахування певних сум, чого хотів би уникнути.

Суб'єктивним є і твердження апелянта про те, що єдиною причиною зменшення існуючого розміру аліментів є його звільнення із попереднього місця роботи, оскільки причиною звільнення для нього, як і для багатьох інших чоловіків, які беруть на себе обов'язок по забезпеченні матеріального добробуту своєї сім'ї, є невисокий розмір заробітної плати, тому він змушений був змінити комфортні умови роботи та життя вдома із своїми близькими та вирушити за кордон з метою покращення фінансового становища. В результаті важкої праці йому вдалося придбати у власність лише 1/2 однокімнатної квартири по вул. Бродівська, 53/40 у місті Тернополі. Однак придбання у власність майна ніяким чином не впливає на його теперішнє матеріальне становище. Також можна зауважити, що його участь у матеріальному забезпечені дочки не проявляється виключно у сплаті аліментів, так як додатково купляє для дочки іграшки, одяг, шкільну приналежність.

Крім того, судом враховано те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року -2027 грн. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов'язок по утриманню дитини лежить як на батькові так і на матері. Присуджена судом сума у розмірі 1500 грн. на сплату аліментів є більше половини прожиткового мінімуму, тим самим він зменшив фінансове навантаження ОСОБА_3 по утриманню їхньої дочки.

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та змінюючи спосіб присудження аліментів із 1/4 частки всіх видів заробітку до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував його матеріальний стан, а саме те, що позивач має тимчасові заробітки, придбав нерухоме майно.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить нормам матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 17 листопада 2007 року по 08 жовтня 2013 року.

В цьому шлюбі в них 15 лютого 2009 року народилася дочка ОСОБА_5, яка на даний час навчається в Тернопільській ЗОШ №24 в 3-Г класі, що підтверджується довідкою із навчального закладу від 08 травня 2018 року №81.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2013 року стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дочки ОСОБА_5.

Як видно із довідки Тернопільського навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів медичний ліцей №15», копії трудової книжки ОСОБА_1 31 серпня 2017 року позивач звільнився із посади вчителя.

ОСОБА_3 працює в Тернопільському обласному краєзнавчому музеї на посаді наукового співробітника науково-методичного відділу та її заробітна плата за шість місяців листопад-квітень 2016 року склала 18117 гривень.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №124154189 від 16.05.2018 року, 16 січня 2018 року ОСОБА_1 Придбав 1/2 частку квартири по АДРЕСА_5 загальною площею 43,5 кв.м.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не працює, його доходи є такими, що не дають можливість виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ, було внесено зміни у Сімейний кодекс України.

Так відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями статті 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів присуджених по рішенню суду із 1/4 частки всіх видів його заробітку до стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позивач фактично хотів не зменшити розмір аліментів, а змінити спосіб їх стягнення. Тому приймаючи рішення щодо задоволення позовних вимог суд першої інстанції порушив норми законодавства, які виключають можливість платника аліментів змінювати саме спосіб стягнення аліментів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував матеріальний стан позивача, а саме те, що ОСОБА_1 звільнився із попередньої роботи та на даний час немає іншої роботи ні по трудовому ні по цивільно-правовому договору, а доходи які він отримає має мінливий характер. Проте у судовому засіданні позивач підтвердив, що розмір його теперішніх тимчасових заробітків становить орієнтовно 5-6 тис. гривень на місяць, що значно перевищує розмір заробітної плати на попередній посаді вчителя. Жодних скарг на незадовільний стан здоров'я, неможливість працевлаштуватися чи доказів про надання утримання іншим членам сім'ї ОСОБА_1 не надано.

Враховуючи те, що звільнення позивача відбулось з його власної ініціативи,а не працевлаштування саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану як платника аліментів, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач фактично мав намір змінити спосіб стягнення аліментів,посилаючись на погіршення його майнового стану, не представивши при цьому жодних доказів, а саме головне, що спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

Відповідно до ч.1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

В зв'язку з цим, судові витрати в розмірі 1057 (тисячу п'ятдесят сім) гривень 20 копійок, сплачені за подання апеляційної скарги слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_6, проживає за адресою АДРЕСА_9, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована в АДРЕСА_7 фактично проживає за адресою АДРЕСА_8 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 1057,20 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Б.І. Сташків