АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/11524/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4660/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

7 червня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арніка-1»,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року та постанови про арешт майна боржника віл 27 січня 2017 року, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 14 березня 2017 року, представнику скаржника стало відомо про відкриття 27 січня 2017 року виконавчого провадження № 53301877 та накладення арешту на майно боржника - на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2016 року

Зазначив, що при відкритті виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України порушено ч.1 п.1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення, проте, починаючи з 19 вересня 2016 року ПАТ «Банк Форум» вже не є кредитором Боржника, та не може звертатися із відповідними заявами про відкриття виконавчого провадження. В

Також зазначив, що при відкритті виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України порушено п.2. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження2, а саме до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Натомість старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження без долучення квитанцій про оплату авансового внеску на суму 32 000 грн.

При відкритті Виконавчого провадження старшим державним виконавцем порушено ст. 24 Закону України Про виконавче провадження» - відповідно до першої частини цієї статті - виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Натомість ПАТ «Банк Форум» - стягувач, звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, хоча діючий Закон України «Про виконавче провадження» (від 2 червеня 2016 року ) на відміну від вже не чинного Закону України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 року) не містить норми про підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень, як це передбачалось попереднім Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, зазначив, що в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 належним чином не надсилалася. Неправомірне відкриття Виконавчого провадження призвело до винесення неправомірної Постанови про арешт майна боржника.

З огляду на викладене та враховуючи уточнення скарги, просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця, вчинені в межах виконавчого провадження №53301877 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року, визнати неправомірними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53301877 від 17 січня 2017 року та винесення постанови про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року.

Скасовано постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року та постанови про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року, винесених в межах виконавчого провадження № 53301877.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, я, що оскаржується.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, Шевченківським районним судом міста Києва 10 березня 2016 року видано виконавчий лист на примусове стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форму» заборгованість за кредитним договором № 0002/06/00-СL від 27 лютого 2006 року станом на 8 грудня 2014 року у загальному розмірі 28861887,22 грн.

24 січня 2017 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ 27 січня 2017 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 53301877 за виконавчим листом № 761/11524/15-ц від 10 березня 2016 року та постанова про арешт майна боржника 27 січня 2017 року.

27 січня 2017 року зазначені постанови, направленні стягувачу та боржнику.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо відкриття провадження № 53301877 повною мірою не відповідають положеннями Закону України «Про виконавче провадження», копія виконавчого провадження, не свідчить про внесення авансового внеску, як це передбачено вищезазначеною нормою Закону.

Проте з такими висновками суду повною мірою погодитись не можна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що саме ПАТ «Банк Форум» є кредитором, оскільки рішення щодо заміни сторони у виконавчому провадженні набрало законної сили лише 9 березня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи,на примусове стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованості видано виконавчий лист на суму 28861887,22 грн.

Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження в порушення ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки порядок та організаційні спеціальні сторони діяльності та відносини щодо примусового виконання рішень врегульовані саме Інструкцією, оскільки виконання рішень, сума зобов'язання по яким становить двадцять та більше мільйонів гривень підвідомчі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Також колегія суддів не може погодитись і з висновками суду першої інстанції, що при зверненні із заявою про примусове виконання рішення суду стягувачем не сплачено авансовий внесок на суму 32000 грн., оскільки ці висновки суду не відповідають обставинам справи, яка вбачається з копій квитанцій, стягувачем при зверненні до виконавчої служби сплачено авансовий внесок у сумі 32000 грн. трьома квитанціями (а.с. 58-60 т. 1).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»,арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як вбачається з матеріалів справи, копії постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладання арешту на майно боржника направлялися сторонам 27 січня 2017 року (а.с. 65, 67 т. 1).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження та прийнятті постанов діяв у межах своїх повноважень із дотриманням норм діючого законодавства.

Оскільки доводи скарги ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення скарги не відповідають встановленим обставинам справи та письмовим доказам та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий

Судді