_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4148/17
Провадження № 2/520/2498/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 7.04.2017р. звернувся до суду з даним позовом у якому, після останнього уточнення яке прийняте судом (а.с.120), просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 103307,30 грн. та судові витрати.

Представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник обох відповідачів ОСОБА_3 позов не визнали, вважають відсутньою заборгованість по кредитному договору, а договір поруки припиненим.

Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено наступне, відповідно до укладеного договору №ODIVGK01420088 від 23.03.2007 року ОСОБА_1 23.04.2007 року отримала кредит у розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.03.2022 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 04.04.2013 року мала заборгованість - 26796.46 долари США.

Ці обставини встановлені рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 21.03.2014р. у справі №499/938/13 за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, яке набрало законної сили, а тому у порядку ст.82ч.4,6 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Цим рішенням суду звернено стягнення на квартиру відповідача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, яка в подальшому була реалізована та кошти у сумі 3227,82 долари США від реалізації якої 30.06.2016р. були списані позивачем з заборгованості відповідача (а.с.101-102).

Також встановлено, що 23.07.2007р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с.16), за яким останній узяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком за виконання обов'язків ОСОБА_1 за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник.

Станом на 16.03.2018р. заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 57633,06 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 8158,41 доларів США, по відсотках 12599,96 доларів США, комісії - 2275 доларів США та пені 34599,69 доларів США, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.123-126).

23.03.2017р. позивач на адресу відповідачів надіслано повідомлення (а.с.11-12) про повернення заборгованості за кредитним договором та виконання поручителем своїх зобов'язань за вказаним договором поруки, які відповідачами залишилися без виконання.

Кредитодавець-позивач висунув вимогу про стягнення з відповідачів солідарно лише заборгованості по відсотках у сумі 3932,52 долари США, що станом на 16.03.2018р. відповідно до курс НБУ складає 103307,30 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторона відповідачів вважає, що не має заборгованості, доказів відсутності заборгованості (розрахунок або інше) суду не надала.

Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки сторона відповідача відповідно до вимог ст.81ч.1 ЦПК України не довела відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором, а позовні вимоги позивача знайшли свого підтвердження, то позов підлягає задоволенню.

У своїй заяві (а.с.76) представник відповідача ОСОБА_2 посилається на норми ст.559 ч.4 ЦК України просить суд визнати договір поруки припиненим. Відповідач ОСОБА_1 у своїй заяв (а.с.105) посилаючись на те, що останній платіж у сумі 3227,82 долари США нею сплачено 30.09.2016р. також просила визнати договір поруки припиненим.

Згідно ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки основне зобов'язання за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 спливає 23.03.2022р. (а.с.15об.), тобто строк його не збіг, і рішенням суду від 21.04.2014р. встановлена наявність заборгованості у ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, то підстав для визнання договору поруки припиненим суд не вбачає. Крім того суд зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не є стороною у вищевказаному договорі поруки.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 800 грн. з кожного.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсотках за кредитним договором №ODIVGK0142008 від 23.03.2007р. у сумі 3932,52 долари США, що за курсом НБУ станом на 16.03.2018р. становить 103307,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по 800 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.