Справа № 361/3698/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3003/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 56 20.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача Волохова Л.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14 грудня 2016 року він заніс в ремонтний цех до відповідача своє дизельне обладнання: паливний насос високого тиску, чотири форсунки з чотирма розпилювачами.

Під час надання ремонтних послуг між споживачем та СПД ОСОБА_3 виникли спірні відносини. На вимогу позивача ОСОБА_3 відмовився надати копію документу, що посвідчує його особу, згідно з вимогою, яка вказана в свідоцтві платника єдиного податку, що свідоцтво дійсне за наявності документу, що посвідчує особу, відмовився надати книгу скарг та пропозицій для запису в ній інформації про неякісні надані ремонтні послуги, також відмовився надати прейскурант цін на діагностування та ремонтні послуги на 2017 рік, та уникав встановлення реклами на дверях ремонтного цеху.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити факт порушення прав споживача - замовника послуг СПД ОСОБА_3 при утриманні майна споживача та не надання споживачу книги скарг та пропозицій з прейскурантом цін на ремонтні послуги, що полягають у наступному: - відмові надати споживачу послуг книгу скарг та пропозицій, посвідчену печаткою СПД ОСОБА_3 для запису в ній претензій з приводу неякісних наданих послуг; - відмова надати прейскурант цін, пов'язаних з ремонтом дизельного обладнання, посвідченого печаткою та підписом СПД, зобов'язати СПД ОСОБА_3 вчинити наступні дії: - надати споживачу ОСОБА_2 належним чином засвідчену книгу скарг та пропозицій для запису інформації; - встановити на дверях ремонтного орендованого приміщення, яке знаходиться за адресою м. Київ вул. Автопаркова, 7, вивіску - рекламу «СПД ОСОБА_3 ремонт та діагностування дизельного обладнання», стягнути з ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди споживачу послуг, суму в розмірі 2000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено факт порушення прав споживача ОСОБА_2, що полягає у відмові надання споживачу послуг книги скарг та пропозицій, відмові у наданні прейскуранта цін, пов'язаних з ремонтом дизельного обладнання, засвідчених печаткою суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 та встановлення вивіски - реклами «СПД ОСОБА_3 ремонт та діагностування дизельного обладнання».

Зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 надати споживачу ОСОБА_2 належним чином засвідчену книгу скарг та пропозицій, надати прейскурант цін, пов'язаних з ремонтом дизельного обладнання, засвідчених печаткою суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 та встановити на дверях ремонтно-орендованого приміщення, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Автопаркова, 7, вивіску - рекламу «СПД ОСОБА_3 ремонт та діагностування дизельного обладнання».

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ця стаття закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди, як способу захисту суб'єктивних цивільних прав.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, ЗУ "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, навність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вимагаючи відшкодування моральної шкоди, позивач визначає її розмір, виходячи з особистих міркувань, при цьому не зазначає в чому виявилися його моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, які, на його думку, були завдані діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів заподіяння відповідачем ОСОБА_3 позивачу моральної шкоди, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б свідчили про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що у зв'язку з розглядом даної справи він був вимушений витрачати свій вільний час, проте дані посилання не свідчать про те, що відповідачем було завдано позивачу моральну шкоду.

Таким чином оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 7, 374, 375 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Волохов Л.А.

Судді: Березовенко Р.В.

Лівінський С.В.