Справа №461/1103/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 «СК «WONA», в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_7, що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, 25.04.2008р.н., суму страхового відшкодування в розмірі 54 396,77 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що 29.04.2014р. сталась ДТП, внаслідок якої водій ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул.Садова в смт.Комінтернівське, Комінтернівського р-ну, Одеської області, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Внаслідок вказаного ДТП ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження та була госпіталізована, а ОСОБА_9 від отриманих травм загинула на місці пригоди. Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області у кримінальній справі №504/2764/14-к від 04.12.2014р. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України. 06.06.2013 року між ОСОБА_6 «СК «WONA» та ОСОБА_10, власником вказаного автомобіля, було укладено поліс №АС/2857827 обовязкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля НОМЕР_1, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, строком до 06.06.20014 року. 29.03.2017 року представник позивача звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача у розмірі 54396,77 грн., яке складається із відшкодування, повязаного з лікуванням потерпілої у розмірі 29.882.45 грн. та відшкодування, повязаного із стійкою втратою працездатності у розмірі 21 924,00 грн., а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 2590,32 грн. Однак, відповіддю відповідача від 17.05.2017р. було залишено розгляд вказаної заяви без задоволення та відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих мотивів, що у поданій заяві про виплату страхового відшкодування державний номер автомобіля НОМЕР_3, проте в полісі номерних знак вказаного автомобіля НОМЕР_4, а також вироком суду встановлено вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження). Вважає таку відмову неправомірною, з огляду на те, що неправильно зазначений реєстраційний номер автомобіля є опискою і такий встановлений вироком суду. Крім того, безпідставними є твердження відповідача про вчинення умисного злочину, оскільки вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злочин з необережності. Також, ст.ст.32,37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містять вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, тобто відповідач не мав належних та законних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів, викладених відзиві на позов. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.12.2014р., ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8233,56 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 136000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди /а.с.11-13/.

Даним вироком встановлено, що 29.04.2014 приблизно о 08 год. 10 хв. водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем порушив вимоги п. п. 2.1. «а»; 2.3. «б»; 12.1; 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху» України. Так, ОСОБА_8, в зазначений день та час, не маючи навиків керування транспортним засобом (взагалі посвідчення водія не отримував), керуючи автомобілем НОМЕР_5, будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, здійснював рух по вул. Садова смт. Комінтернівське, Комінтернівського району, Одеської області, з боку с. Кремидівка, в напрямку вул. Центральна (смт. Комінтернівське), на проїзній частині якої організовано двосторонній рух по одній смузі в кожному напрямку. Не вибравши безпечної швидкості, а саме рухаючись зі швидкістю приблизно 84-102 км/г, яка перевищувала дозволену швидкість (60 км/г) в населених пунктах, не врахувавши дорожні умови, а саме закруглення проїзної частини, в районі перехрестя з другорядною дорогою, розташованою біля опори високовольтної лінії № 15, вчасно заходів для зменшення швидкості не прийняв, в результаті чого, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини, на праве узбіччя, де втративши контроль над керуванням автомобіля, скоїв наїзд на пішоходів, які йшли в попутному з ним напрямку, та в подальшому здійснив наїзд на перешкоду - металеву огорожу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримали пішоходи: малолітня ОСОБА_12 у якої, виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та ОСОБА_9 загинула на місці пригоди. Крім того, після вчинення ОСОБА_8 дорожньо-транспортної пригоди, у нього виник раптовий злочинний умисел на не надання допомоги особі, яку своїми діями поставив в безпечне для життя положення, а саме малолітній ОСОБА_5 та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у порушення вимог п. 2.10 (а,б,г,ґ,д,е,) «Правил дорожнього руху» України, залишив транспортний засіб на якому зчинив попередній злочин, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, не повідомив про подію в органи міліції, не вжив всіх можливих заходів по збереженню слідів пригоди на проїзній частині та не надав малолітній потерпілій ОСОБА_5, яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, необхідної невідкладної першої медичної допомоги.

Крім того, даним вироком встановлено, що ОСОБА_8 на час розгляду справи в суді добровільно відшкодував потерпілій 4000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 184000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 188000 грн. за завдану шкоду, уклав угоду з потерпілою про надання їй щомісячної допомоги в розмірі одна тисяча доларів США та що його дружина перебуває на 26 неділі вагітності.

З матеріалів справи видно, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_6, була застрахована у ОСОБА_6 «СК «ВЕЛТА» ОСОБА_10, згідно поліса №АС/2857827 від 06.06.2013 року, згідно умов якого такий діє до 06.06.2014р. та до керування транспортним засобом не допущені особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника не менше 3-х років /а.с.9/.

29.03.2017 року представник позивача звернувся до ОСОБА_6 «СК «WONA» з повідомленням про дорожньо-трансопртну пригоду, яка мала місце 29.04.2014 року в смт.Комінтернівське, Комінтернівського р-ну Одеської області /а.с.10/ та заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.8/.

ОСОБА_6 «СК «WONA» від 17.05.2017р. /а.с.14-15/ заявника було повідомлено про залишення його заяв без задоволення, зокрема з тих підстав, що реєстраційний номер транспортного засобу, зазначений у заяві про виплату страхового відшкодування не відповідає номеру, зазначеному у вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.12.2014р., ОСОБА_8 неправомірно володів транспортним засобом, оскільки не мав права керування транспортним засобом, так посвідчення водія йому не видавалось та вчинив умисний злочин, що призвів до настання страхового випадку, заява про виплату страхового відшкодування подана з порушенням вимог ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України, особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Згідно п.1.4 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до приписів ст.15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов'язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії (п.1.10 Правил дорожнього руху).

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що 2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З наведених норм Закону випливає, що право керування транспортним засобом має особа, яка у встановленому порядку отримала право керуванням транспортним засобом та має посвідчення водія.

Як уже зазначалось вище, вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.12.2014р. встановлено факт керування ОСОБА_8 автомобілем НОМЕР_5 без навиків керування транспортним засобом (взагалі посвідчення водія не отримував).

Відтак, ОСОБА_8 неправомірно володів на момент скоєння ДТП згаданим автомобілем, а тому він не являється особою, відповідальність якої була застрахована.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п.32.1 ст.32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, дія полісу №АС/2857827 від 06.06.2013 року не розповсюджується на шкоду, завданому ОСОБА_5 внаслідок ДТП, що мало місце 29.04.2014 року по вул. Садова смт. Комінтернівське, Комінтернівського району, Одеської області, з боку с. Кремидівка, а відтак підстав для виплати страхового відшкодування у відповідача не було.

Крім того, слід зазначити, що вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.12.2014р., ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135 (завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечних для життя стан) та ч.2 ст.286 КК України.

Тобто, однин із вчинених ОСОБА_8 злочинів є злочином з умисною формою вини (ч.1 ст.135 КК України).

Відповідно до пп.37.1.2 п.27.1 ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону).

Також, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може

бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Однак, в порушенням вказаних вимог Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було та заяву про виплату страхового відшкодування було подано лише 29.03.2017 року, тобто більш як через два роки після події та особою, яка не є потерпілим чи іншою особою, яка маж право на отримання страхового відшкодування.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що ОСОБА_8 неправомірно володів транспортним засобом, причетним до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.04.2014 року та не являється особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована полісом №АС/2857827 від 06.06.2013 року, суд приходить до переконання про безпідставність заявлених позовних вимог до ОСОБА_6 «СК «WONA», оскільки в даному випадку не виникає цивільно-правової відповідальності за вказаним страховим полісом, а відповідальність за завдану шкоду та обовязок по її відшкодуванню покладається на особу, які завдала такої шкоди, тобто на ОСОБА_8. а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2018 року.