Провадження №2/748/663/18
Єдиний унікальний № 748/1532/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" вересня 2018 р.м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
головуючого - судді Меженнікової С.П.,
при секретарі Решітько А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
07 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач, який є її сином, зареєстрований за вказаною адресою, проте фактично з жовтня 2010 року і по даний час в ньому не проживає, а тому на підставі ст.405 ЦК України є таким, що втратив право на користування її житлом.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2018 року цивільна справа за вищезазначеним позовом була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала ( а.с. 22).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи ( а.с.20-21).
Дій, визначених ст. 178 ЦПК України відповідачем не вчинено.
11.09.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, колишнє подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 20 серпня 1999 року (а.с. 9 ).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 3-18/446 від 04 червня 2018 року (а.с.11).
Проте з жовтня 2010 року за місцем реєстрації не проживає, його особисті речі у спірному житловому приміщенні відсутні, про що свідчить Акт від 04 червня 2018 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку більше одного року.
Враховуючи, що відповідач за вказаною вище адресою не проживає більше року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі судом встановлено не було,тому відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 Цивільно процесуального кодексу України, ст.405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1)до ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1)про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.П. Меженнікова