Справа № 161/8685/18 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/966/18 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

державного виконавця - Наглій Н.В.,

боржника - ОСОБА_2,

представника боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наглій Надії Вікторівни про примусове проникнення до житла та іншого володіння особи,

за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 06 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області) Наглій Н.В. звернулась до суду із зазначеним поданням, посилаючись на те, що на виконання у Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області надійшла заява про прийняття до виконання виконавчого напису № 720, виданого 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, а саме: земельну ділянку, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, та належить іпотекодавцю на праві власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області Калачинською Т.В. 20 січня 2015 року за номером запису про право власності 8436244, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 28; садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Державний виконавець зазначав, що 20 вересня 2017 року ним винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 19 квітня 2018 року було здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_2, для вручення повідомлення про вчинення виконавчих дій 26 квітня 2018 року о 11 год. 00 хв. щодо виконавчого напису № 720, виданого 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на вказане іпотечне майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, проте дверей в помешканні ніхто не відчинив. Державним виконавцем залишено виклик та повідомлення, про що складено акт від 19 квітня 2018 року.

26 квітня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, з метою опису та арешту майна, проте навколо земельної ділянки була встановлена огорожа, а брама зачинена на замок, у зв'язку з чим провести виконавчі дії виявилось неможливим, про що було складено акт від 26 квітня 2018 року. Цього ж дня державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_2, для вручення повідомлення про вчинення виконавчих дій 10 травня 2017 року о 11 год. 00 хв. щодо вищезгаданого виконавчого напису, проте дверей в помешканні ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складено акт від 26 квітня 2018 року.

10 травня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, з метою опису та арешту зазначеного іпотечного майна, проте як і в попередній раз навколо земельної ділянки була встановлена огорожа, а брама зачинена на замок, у зв'язку з чим провести виконавчі дії виявилось неможливо, про що державним виконавцем 10 травня 2018 року було складено акт.

З огляду на наведені обставини, оскільки здійснити перевірку майнового стану за місцем проживання боржника немає можливості, державний виконавець вважає, що таким чином він ухиляється від виконання рішення суду.

Ураховуючи наведене, державний виконавець Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. просила суд дати їй дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 у зв'язку з необхідністю виконання виконавчого напису № 720, виданого 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на іпотечне майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, а саме: земельну ділянку, площею 0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, цільове призначення - для індивідуального садівництва, та належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Промінською сільською радою Луцького району Волинської області 27 листопада 2012 року, та право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області Калачинською Т.В. 20 січня 2015 року за номером запису про право власності 8436244, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 28; садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та складається з: садового будинку (літ. «А-2» загальною площею 57,8 кв. м; прибудови (літ. «а-2»); сходів (літ. «а1»); погребу (літ. «а2»); сараю (літ. «Б-1»); вбиральні (літ. «В»), та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим державним реєстратором реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області Силкою Т.Ю. 30 грудня 2014 року за індексним номером 31919079, та право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 грудня 2014 року за номером запису про право власності 8311998, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 28.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 червня 2018 року подання державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. задоволено.

Постановлено дати дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_2 у зв'язку з виконанням виконавчого напису № 720, виданого 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на іпотечне майно - земельну ділянку, площею 0,12 га та садовий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. просила суд вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення із залишенням без змін ухвали місцевого суду.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Місцевим судом встановлено, що на виконання у Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області надійшла заява про прийняття до виконання виконавчого напису № 720, виданого 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, а саме: земельну ділянку, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, та належить іпотекодавцю на праві власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області Калачинською Т.В. 20 січня 2015 року за номером запису про право власності 8436244, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 28; садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

20 вересня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54742177, копія якої рекомендованим повідомленням направлена на вказану у виконавчому документі адресу боржника: АДРЕСА_2 (а.с.9-10), що вказує на повідомлення боржника про початок примусового виконання рішень.

19 квітня 2018 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_2, для вручення повідомлення про вчинення виконавчих дій 26 квітня 2018 року о 11 год. 00 хв. щодо виконання вказаного виконавчого напису, проте дверей в помешканні ніхто не відчинив. Державним виконавцем залишено виклик та повідомлення, про що складено акт від 19 квітня 2018 року (а.с.11-13).

З письмових пояснень боржника ОСОБА_2 від 25 квітня 2018 року, наданих державному виконавцю, вбачається, що він не з'явився у встановлений державним виконавцем строк 23 квітня 2018 року, оскільки проживає у селі та вказував, що заборгованість ним буде погашена згідно домовленості у добровільному порядку щомісячно (а.с.15). 25 квітня 2018 року боржник ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та отримав його копію (а.с.16).

26 квітня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, з метою опису та арешту майна, проте навколо земельної ділянки була встановлена огорожа, а брама зачинена на замок, у зв'язку з чим провести виконавчі дії виявилось неможливим. Державним виконавцем залишено повідомлення про повторне проведення виконавчих дій на 10 травня 2018 року, про що складено акт від 26 квітня 2018 року (а.с.17-18). Цього ж дня державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_2, для вручення повідомлення про вчинення виконавчих дій, проте як і в попередній раз дверей в помешканні ніхто не відчинив. Державним виконавцем залишено виклик та повідомлення, про що складено акт від 26 квітня 2018 року (а.с.19-20).

10 травня 2018 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, з метою опису та арешту зазначеного іпотечного майна, проте як і в попередній раз навколо земельної ділянки була встановлена огорожа, а брама зачинена на замок, у зв'язку з чим провести виконавчі дії виявилось неможливим, про що державним виконавцем 10 травня 2018 року було складено акт (а.с.21).

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець його обґрунтовувала тим, що за результатами її виходів за адресою проживання боржника та за місцезнаходженням належного йому іпотечного майна, яке підлягає опису та арешту, здійснити виконавчі дії виявилося неможливим у зв'язку з відсутністю в першому випадку боржника за місцем його проживання та відсутністю в другому випадку зі сторони боржника вільного доступу до вказаного нерухомого майна з метою проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 13 ч. 3 названої статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Як встановлено місцевим судом, а також під час апеляційного розгляду даної справи, здійснені державним виконавцем виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника виявилися безрезультатними, боржник ухиляється від виконання виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа та пред'явлений до примусового виконання, що підтверджується наявними у справі доказами. Своєю неодноразовою неявкою на час проведення виконавчих дій перешкоджає державному виконавцю у вільному доступі до іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, з метою його опису та арешту.

За таких обставин, в розглядуваному випадку державний виконавець довела та надала належні докази того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчого напису нотаріуса і перешкоджає державному виконавцю у доступі до нерухомого майна, яким він володіє, тому місцевий суд обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про задоволення подання державного виконавця відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається боржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

У своїх доводах апеляційної скарги боржник ОСОБА_2 покликався на те, що складаючи акти від 19, 26 квітня та 10 травня 2018 року про неможливість потрапити у жиле приміщення боржника та у приміщення садового будинку, державним виконавцем не було надано відомостей про дотримання встановленого ст. 28 Закону порядку повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій та не зазначено, з якою метою вчинялись виконавчі дії державним виконавцем. Крім того, судом не враховано, що ним на виконання виконавчого напису нотаріуса добровільно сплачується заборгованість шляхом проведення відрахувань з його пенсії.

Однак, такі доводи апеляційної скарги до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки про проведення виконавчих дій, зокрема на 26 квітня 2018 року з метою опису та арешту належного боржнику майна останньому було відомо під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується його заявою від 25 квітня 2018 року. Боржник, якому було достовірно відомо про те, коли будуть проводитись виконавчі дії, не забезпечив державному виконавцю вільний доступ до свого житла та іншого володіння (садового будинку та земельної ділянки), що безпосередньо свідчить про його ухилення від зобов'язань, які виникли на підставі виконавчого напису нотаріуса. Боржником також не надано жодних доказів, які б підтверджували, що наявна у нього заборгованість погашається шляхом відрахувань з його пенсії. Слід також зазначити, що до відзиву на апеляційну скаргу боржника державним виконавцем було долучено заяву стягувача ОСОБА_8 з якої вбачається, що за період з 13 вересня 2017 року по 23 серпня 2018 року боржником ОСОБА_2 було передано представнику стягувача на погашення заборгованості 350 доларів США, а саме 22 листопада 2017 року - 250 доларів США та 06 грудня 2017 року - 100 доларів США, про що боржнику були видані розписки. Станом на 23 серпня 2018 року заборгованість не погашена.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб'єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 06 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді