Справа № 361/2750/18
Провадження № 2/361/2056/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

18 вересня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари у присутності представника позивача ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1. позовні вимоги вмотивовані тим, що на прохання відповідача зареєструвала його в своєму будинку, оскільки тому необхідна була прописка, але відповідач в будинок не вселявся, не проживав і не проживає в будинку, в останнє позивач бачила відповідача в 2013 році, просила добровільно знятись з реєстрації, відповідач обіцяв, але не виписався. Відповідач для неї є сторонньою особою, не був і не є членом сім,ї позивача чи членів її сім,ї, його речей нема, місце знаходження не відоме, перешкод у проживанні для нього не було, є відсутнім у будинку протягом тривалого часу без поважних причин. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає їй, позивачці, оформити субсидію.

Відповідач в судове засідання не явився повторно, був повідомлений належним чином, рекомендованим листом за місцем зареєстрованого проживання, і крім того, через оголошення на сайті суду. Відповідач відзиву, доказів, інших заяв не подав. Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.280-281 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено:

Згідно свідоцтву про право на спадщину від 1.10.2008року та витягу з державного реєстру - будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці.

Згідно копії заяви позивачки до управління ДМС від 4.12.2012р. - вона надала згоду на оформлення дозволу на імміграцію в Україну, реєстрацію та постійне місце проживання в її будинку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є громадянином Узбекистан.

Згідно довідки Кулажинської сільської ради - за вказаною адресою проживають та за реєстровані: ОСОБА_2 (проживає без реєстрації), ОСОБА_5, племінник, і ОСОБА_3 (зареєстрований , але не проживає), загальна площа будинку 84,2кв.м, житлова площа 27,7кв.м.

Згідно довідки - відповіді Кулажинської сільської ради на запит суду - ОСОБА_3 зареєстрований з 3.04.2013р., тимчасове посвідчення від 15.03.2013р. за адресою - АДРЕСА_1 але за даною адресою не проживає.

Згідно акту обстеження, складеного депутатом сільської ради та засвідченого підписами сусідів, від 3.05.2018р. - відповідач ОСОБА_3 не проживає з часу реєстрації - з грудня 2012року, будь-яких його особистих речей у будинку не виявлено.

Свідок ОСОБА_6, знайомий сина позивачки, пояснив, що знає позивачку понад 10 років, часто бував у неї в гостях, в будинку проживає позивачка і часто свідок бачить у будинку родича позивачки - молодого чоловіка ОСОБА_6, а відповідач - стороння для позивачки людина, іноземець, в будинку не проживає, свідок протягом останніх п'яти років, буваючи в будинку щомісяця, жодного разу його не бачив, позивачка скаржилась, що не може його знайти і виписати.

Свідок ОСОБА_7, родичка позивачки, пояснила, що позивачка скаржилась, що не може отримати субсидію, оскільки у неї прописаний сторонній чоловік ОСОБА_3, якого прописала приблизно у 2013році щоб він міг отримати документи, і тепер не може його знайти, щоб виписати; свідок буває у позивачки в гостях приблизно раз на тиждень, в будинку живе позивачка одна, часто до неї приїжджає племінник ОСОБА_6, а інші особи в будинку не проживають, в тому числі ОСОБА_3 не проживав і не проживає.

Таким чином, суд встановив такі обставини і зробив такі висновки:

Позивач є власником будинку.

Відповідач права власності не мав і не має.

Відповідач не є і не був членом сім,ї позивача або членом сім,ї будь-кого з членів сім,ї позивача.

Відповідач був зареєстрований у даному будинку за згодою позивачки-власника, з наданням йому права постійного проживання. Тобто відносини між сторонами є договірними. Волевиявлення власника і істотні умови договору викладені власником у письмовому вигляді - у формі заяви про надання згоди на реєстрацію відповідача з наданням йому права постійного проживання у будинку.

Таким чином, до даних правовідносин між сторонами до регулювання житлових прав, що виникли у відповідача, застосовними є норми житлового законодавства, що регулюють договір найму жилого приміщення у будинку, що належить фізичній особі на праві власності, а також норми цивільного законодавства, які регулюють відповідний вид договору і які регулюють правовідносини, які пов'язані зі здійсненням права власності.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними від права власності.

Згідно ст.391 ЦК - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.395 ЦК речовими правами на чуже майно є, зокрема, право користування (сервітут).

Згідно ст.401 ЦКУ - право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати , зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 402 ЦК - сервітут може бути встановлений, зокрема, договором або законом.

Згідно ст.403 ЦК- зміст сервітуту - сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Згідно ст.406 ЦК - сервітут припиняється, зокрема, у разі п.2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; п.3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

П.4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; п.5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду,

укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно ст.68 ЖК, - загальна норма, яка застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст.163 ЖК - у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов'язків за договором найму.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено.

Підстав для збереження за відсутнім відповідачем жилого приміщення понад шість місяців, передбачених в частині 2 ст.71 ЖК України, в даному випадку не встановлено.

Згідно ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідач фактично в даному будинку не проживає з квітня 2013 року - з дати реєстрації, не користується будинком як своїм житлом тривалий час, в будинку відсутні його речі, не несе участі в утриманні будинку і в оплаті комунальних послуг, тобто не виконує обов'язків наймача жилого приміщення і не здійснює набуте речове право користування чужим майном - жилим приміщенням.

Не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом всього зазначеного часу.

Не встановлено будь-яких законних підстав для збереження за відповідачем права користування вказаним жилим приміщенням, та/або для збереження за ним права користування чужим майном (сервітуту).

Позивачка є власником будинку, і їй належить право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і у вказаний нею спосіб.

Таким чином, є всі підстави для визнання відповідача - який є відсутнім понад визначені законом строки для збереження за ним права проживання - таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку позивачки.

Керуючись ст.ст.321,391,406 ЦК України, ст.156,71,72 ЖК України, ст.ст.259-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, а також після закінчення строку на подання іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 19 вересня 2018 року.

Суддя Т.В. Селезньова