233 № 233/3126/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
13 вересня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі договору дарування від 01.04.2013 року є власником АДРЕСА_1
Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстрований її син відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Проте, її син ОСОБА_2 понад один рік у спірному жилому приміщенні не проживає, комунальні послуги не сплачу, його особистий речей у квартирі не має.
Оскільки відповідач тривалий час відсутній у спірному житловому приміщенні без поважних причин, вважає, що він має бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, пояснивши, відповідач з 2012 року є зареєстрованим у належному їй жилому приміщенні. Проте, з часу реєстрації та до теперішнього часу відповідач у квартирі не мешкає, оскільки створив сім'ю та виїхав до РФ. Жодних перешкод у користуванні квартирою вона відповідачу не чинила. Просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 01 квітня 2013 року є власником квартири АДРЕСА_1 Дана обставина підтверджується копією Договору дарування від 01 квітня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 96, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1842498 від 01.04.2013 року (а.с.8,9).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному жилому приміщенні зареєстрований син власника квартири ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджується копією паспорту ОСОБА_2, з відмоткою про зареєстроване місце проживання у спірному житловому приміщенні з 29 лютого 2012 року, а також довідкою виданої КП « СЕЗ» № 1 від 18.06.2018 року за № 2274 (а.с. 10-11,14).
Відповідач ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.
Зазначена обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які кожен окремо, у судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідача понад один рік у спірному жилому приміщенні.
А також Актом з перевірки паспортного режиму від 12 червня 2018 року (а.с.13), згідно із яким ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 10 років.
За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
За таких обставин, позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Повний текст рішення складено 18 вересня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш