АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Харків

справа № 639/249/18

провадження №22-ц/790/3159/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗМІНА»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2018 рокуу складі судді Іванової І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зміна» (надалі ТОВ «Зміна»)звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати недійсним правочин з внесення ОСОБА_1 майна до статутного капіталу ТОВ «Зміна», оформлений актом приймання-передачі майна учасника в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Зміна», в частині визначення вартості внеску в розмірі 1/3 частки нежитлових приміщень в літ. А за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 440 454 041 грн. з 18 серпня 2016 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 лютого 2018 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2018 року цивільну справу передано для розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала суду мотивована тим, що спір виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться на території Печерського району міста Києва, і є підстави для застосування виключної підсудності.

В поданій 27 квітня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суд міста Харкова.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що підстави для застосування правил виключної підсудності відсутні, нерухоме майно не є об'єктом спору, майнових вимог, що підлягали б грошовій оцінці, не заявлялося.

ТОВ «Зміна» відзив на апеляційну скаргу не надало.

Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві власності на нежитлове приміщення від 17 серпня 2016 року, ТОВ «Зміна» продало, а ОСОБА_1 купив 1/3 частку у праві власності на належне ТОВ «Зміна» нежитлове приміщення в літ. А за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Приміщення), за 1 545 959 грн. 22 коп. (а.с. 20). Передача майна була оформлена актом приймання-передачі (а.с. 21).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Зміна» № 18/08-3 від 18 серпня 2016 року вирішено попередньо погодити та визначити вартість вкладу ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Зміна» у вигляді 1/3 частки Приміщення у розмірі 1 545 959 грн. 22 коп. (а.с. 22).

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ЗМІНА», оформлених протоколом № 18/08 від 18 серпня 2016 року, вирішено прийняти ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ «Зміна», перерозподілити частки учасників у статутному капіталі ТОВ «Зміна», збільшити статутний капітал ТОВ «Зміна» та прийняти в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Зміна» від ОСОБА_1 1/3 частки Приміщення за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої оцінена як внесок у статутний капітал у розмірі 1 545 959 грн. 22 коп. і внести зазначений внесок на баланс ТОВ «ЗМІНА» (а.с. 23-24).

При оформленні акту приймання-передачі майна учасника в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Зміна» № 3 від 18 серпня 2016 року вартість майна була помилково зазначена 442 000 000 грн. замість 1 545 959 грн. 22 коп. (а.с. 25). Помилка була виправлена в іншому акті приймання-передачі майна № 3 від 18 серпня 2016 року (а.с. 26), проте для державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було надано акт приймання - передання майна з помилковою вартістю 1/3 частки Приміщення.

Передаючи справу на розгляд іншому суду суд першої інстанції керувався ч.1 ст. 30, ч.1 ст.31 ЦПК України і виходив з того, що предметом позову є визнання правочину недійсним в частині визначення вартості внеску у вигляді 1/3 частки нежитлових приміщень, тобто спір виник з приводу нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підставою для визначення підсудності позовної заяви відповідному суду є висновок суду за наслідками попереднього правового аналізу змісту позовної заяви.

Так, для визначення підсудності позовної заяви відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є наявність заявлених позивачем вимог, які б стосувались нерухомого майна.

У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

ТОВ «Зміна» звернулося до суду із позовом про визнання недійсним правочину в частині визначення вартості частини нерухомого майна, внесеного ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Зміна». Нежитлове приміщення в літ. А знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1,

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що виходячи зі змісту позовних вимог ТОВ «Зміна» спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна і є підстави для застосування виключної підсудності.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний