П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Рівне

справа № 564/2588/17

провадження № 22-ц/787/1074/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

представник позивача - адвокат ОСОБА_5

представник відповідача - адвокат ОСОБА_6

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області в складі судді Грипіч Л.А. від 4 квітня 2018 року, ухваленого в 15 год. 08 хв. в м.Костопіль, повний текст якого складено 13 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

12.12.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргів спадкодавця ОСОБА_7 Позов мотивований тим, що ОСОБА_7 на момент смерті мав заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_8 в сумі 31 943,45грн. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2017 року №1048 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна спадкодавця, яке складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Костопіль вул.Винниченка,4 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2017 року №1049 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_7, яке складається з 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0626 га, що знаходиться в м.Костопіль вул.Винниченка,4, є відповідачка.

Вважає, що відповідач успадкувала як права, так і обов'язки спадкодавця, зокрема, обов'язки щодо погашення заборгованості по аліментам. Тому, посилаючись на норму ст.1282 ЦК України, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь такий борг .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що зобовязання зі сплати аліментів нерозривно повязані із особою платника аліментів, а відтак, у разі його смерті платника, зобов'язання щодо їх сплати припиняється і не входить до складу спадщини. З огляду на це, відсутні правові підставі стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості зі сплати аліментів нині померлого їх платника, котра (заборгованість) не увійшла до складу спадщини.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що предметом спору є стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини, яка виникла у ОСОБА_7 на день його смерті, а не, як помилково вважав суд, його обовязок зі сплати аліментів.Вважає, що на підставі ст.ст.1216,1218,1282 ЦК України вказана заборгованість зі сплати аліментів входить до складу спадщини і підлягає сплаті спадкоємцем померлого. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове - про задоволення її вимог та вирішити питання розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки-адвокат ОСОБА_6 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Стверджує, що позивачу з грудня 2016року було відомо про смерть ОСОБА_7, однак вимоги до спадкоємця предявлено лише 11.12.2017року, з пропуском строку передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України. Окрім цього, разом із ОСОБА_4 спадщину прийняв і ОСОБА_9, син позивачки, який на рівні із відповідачкою несе зобовязання по задоволенню вимог кредиторів спадкодавця. ОСОБА_9 не притягнутий співвідповідачем у справу, а тому вимоги з цих підстав задоволені бути не можуть.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 помер 10 серпня 2016 року.

Його спадкоємцями є :

- за законом: ОСОБА_9, який на момент смерті батька був неповнолітнім та 6 грудня 2016року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після його смерті;

- за заповітом: відповідачка ОСОБА_4, яка у встановленому законом порядку також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорюється, ОСОБА_7 мав заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі виконавчого листа, виданого 23.07.2008 року на виконання рішення Костопільського районного суду на користь ОСОБА_3

На день смерті боржника заборгованість по аліментам становить 31 943,45грн.

Суд дійшов помилкового висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_7 з відшкодування позивачеві заборгованості по аліментах на утримання її дитини нерозривно пов'язане з його особою та припинилося у зв'язку з його смертю.

Так, ч. 1 ст. 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст. 179 СК України (в редакції на день смерті спадкодавця (10.08.2016 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

При вирішенні спору суд не звернув уваги на те, що зобов'язання по сплаті заборгованості по аліментах у ОСОБА_7 виникло до його смерті і розмір такої заборгованості був чітко визначений.

Обов'язок померлого ОСОБА_7 складався із суми заборгованості по аліментах на утримання сина, яка не є такою, що нерозривно пов'язана з особою боржника. Відтак, у результаті його смерті зазначене зобов'язання не припинилося, а перейшло до спадкоємців разом з успадкованим майном.

Вбачається, що 16 червня 2014 року приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_4, як спадкоємцю після смерті ОСОБА_7, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно - 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Костопіль вул.Винниченка,4 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно - 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0626 га, що знаходиться в м.Костопіль вул.Винниченка,4.

Як зазначено вище, інший спадкоємець, син позивачки ОСОБА_9, спадщину після смерті батька прийняв, однак у встановленому законом порядку право власності на неї ще не оформив.

Позов ОСОБА_3 предявлено лише до ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

За вимогами ч. 2 ст. 50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Апеляційний суд вважає, що в спорі про задоволення вимог кредитора спадкодавця відповідачами є його спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а тому позивач повинен був звернутися до суду з позовом до відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_9, оскільки права і обов'язки відповідачів виникли з однієї підстави.

Згідно ч.1ст. 33 ЦПК України (в редакції 2004року та ч.1 ст.51 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017року) лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, оскільки позивач заявив позов до ОСОБА_4 і не заявляв клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів іншого спадкоємця - ОСОБА_9, що прийняв спадщину, а суд за своєю ініціативою не може цього зробити, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.

На вказане суд першої інстанції не звернув уваги та поспішно дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача за їх безпідставністю.

Колегія суддів вважає, що оцінка доводів апеляційної скарги щодо пропуску кредитором строку, передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що відповідно дост.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню та з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову в зв'язку з пред'явленням позову не до всіх відповідачів.

Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги слід віднести за рахунок ОСОБА_3 Останній при подачі позову сплата судового збору ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року відстрочена до ухвалення судового рішення у справі, а тому він підлягає стягненню з позивачки.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2018 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця відмовити.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 960 грн. віднести за рахунок ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_3 (мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок)грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2