Ухвала

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2018/2-258/11

провадження № 61-43907ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2008 року № 6172896. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, станом на 21 жовтня 2011 року утворилась заборгованість зі сплати основної суми кредиту за Кредитним договором у розмірі 65 030,28 доларів США, заборгованість за сумою прострочених та нарахованих процентів за користування кредитом ? 8 375,93 доларів США, сума пені за порушення боржником строків виконання зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом ?

1 573,63 доларів США.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з

ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором від 29 лютого 2008 року № 6172896 в загальному розмірі 74 979,84 доларів США, з яких відповідно: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 65 030,28 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 8 375,93; заборгованість за пенею за порушення строків сплати відсотків за користування ним, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 1 573,63 доларів США, що складає відповідно до курсу НБУ станом на 21 жовтня 2009 року 598 339,12 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 21 травня 2012 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2011 року, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2011 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 не заперечувала, що їй було відомо про існування оскаржуваного рішення суду, проте, не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним на той час законодавством, а подала апеляційну скаргу лише через сім років, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції визнав зазначені ОСОБА_4 підстави для поновлення строку неповажними, у зв'язку із чим відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою нею апеляційною скаргою.

04 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав, передбачених пунктом першим частини другої статті 394 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Заявник зазначає, що нею був пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки після продажу квартири ОСОБА_4 на прилюдних торгах заявник вважала, що всі вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до неї погашені, оскільки надалі вона не отримувала від ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» ніяких претензій. Крім того ОСОБА_4 посилається на те, що вона є пенсіонером та інвалідом, має незадовільний стан здоров'я після травми 2005 року. Відповідно до ухвали Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2016 року

ОСОБА_4 призначено опікуном матері ОСОБА_6 і вона вимушена була доглядати за своєю хворою похилого віку матір'ю. У зв'язку з продажем квартири на прилюдних торгах по заниженій вартості, були порушені її права, тому ОСОБА_4 була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, за результатами розгляду якого, Київським районним судом міста Харкова від 30 травня 2014 року ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та визнано недійсним укладений за результатами прилюдних торгів договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від

03 серпня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції перевірив зазначені ОСОБА_4 причини пропуску процесуального строку та правильно врахував те, що заявник був обізнаний про ухвалене рішення суду першої інстанції, та, визнавши наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, застосувавши положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском строку апеляційного оскарження.

Інші аргументи касаційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та

№ 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська