Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа №308/3741/17

провадження № 61-33794св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», Відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 липня 2017 року, у складі судді Куштан Б. П.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про скасування постанови про арешт майна боржника.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2017 року заяву ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року, у складі судді Бенца К. К., заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4, у встановлений судом строк, не усунула недоліки апеляційної скарги, а саме - не надала доказів про сплату судового збору.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати судове рішення апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки ОСОБА_4 вжила всіх невідкладних заходів для виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків. Так, вона 13 липня 2017 року отримала зазначену ухвалу про усунення недоліків, а 17 липня сплатила судовий збір та відправила оригінал квитанції про сплату судового збору разом з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги на адресу суду, однак апеляційний суд визнав її апеляційну скаргу неподаною і повернув заявнику.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ВДВС Ужгородського МУЮ ГТУЮ в Закарпатській області, про скасування постанови про арешт майнапризначено до судового розгляду.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно положень частини першої статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому, встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Якщо особа відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України в редакції чинній на час подання апеляційної скарги, сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Вказаною ухвалою роз'яснено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання копії ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

ОСОБА_4 вищевказану ухвалу отримала 13 липня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46).

Тобто останній день для виконання вимог ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня 2017 року, є 17 липня 2017 року.

17 липня 2017 року ОСОБА_4 на адресу Апеляційного суду Закарпатської області надіслала заяву на усунення недоліків її апеляційної скарги разом із оригіналом квитанції про сплату судового збору (а.с. 53-55).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 отримала копію ухвали 13 липня 2017 року. Однак вказані в ухвалі суду недоліки апеляційної скарги заявником не усунуто так і не було, а саме не сплачено судовий збір. Надана ОСОБА_4 апеляційна скарга не відповідає вимогам щодо її форми і змісту, встановленим статтею 295 ЦПК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_4, на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня 2017 року про усунення недоліків у апеляційній скарзі та у передбачений в ухвалі строк, 17 липня 2017 року звернулась до суду із заявою про усунення недоліків та доданим до неї оригіналом квитанції про сплату судового збору, яка 21 липня 2017 року отримана та зареєстрована судом апеляційної інстанції, однак в цей же день апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, оспорювана в касаційному порядку ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик