АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бикова Сергія Федоровича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Беліченка Олександра Марковича до Бикова Сергія Федоровича про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 150 093,50 грн. майнової шкоди та 6 400,00 грн. витрат на стоянку автомобіля.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з вини відповідача у червні 2016 року сталася ДТП, в результаті якої був технічно пошкоджений належний позивачу автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» складає 421 934,99 грн., а його ринкова вартість становить 265 093,50 грн.

Зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з лімітом відповідальності у розмірі 50 000,00 грн. та франшизою у розмірі нуль гривень. У серпні 2017 року позивачем продано пошкоджений автомобіль за ціною у розмірі 65 000,00 грн.

Оскільки, відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМ України 24 листопада 2003 року за № 142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП, то позивач просить стягнути з винуватця ДТП (відповідача) вартість завданого матеріального збитку у розмірі (265 093,50 грн. ринкова вартість автомобіля «Форд» - 50 000,00 грн. ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» - 65 000,00 грн. кошти отримані від продажу автомобіля) 150 093,50 грн.

Оскільки автомобіль «Форд» зазнав значних пошкоджень, то позивач вимушений був залишити на зберігання на період після ДТП та до його продажу, у зв'язку з чим поніс витрати у розмірі 6 400,00 грн., а тому просив стягнути ці витрати на оплату стоянки з відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2018 позов задоволено (а.с.98-101). Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 150 093,50 грн. майнової шкоди, 6 400, 00 грн. витрат на стоянку автомобіля та 1 564,94 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що залишкова вартість автомобіля після ДТП і ціна, за якою його може бути продано це різні речі і вони можуть не співпадати і ця обставина не була врахована судом. Також вказує на безпідставність стягнення з нього витрат на стоянку автомобіля.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2018 відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 113-114).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2018 справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, у відповідності до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України (а.с. 127).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що в судом була встановлена наявність вини відповідача, а позивачем доведений факт наявності майнової шкоди і її розмір та вважав, що відповідач повинен відшкодувати заподіяну з його вини шкоду, що не покривається страховим відшкодуванням.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.02.2017 (а.с.8), 23.06.2016 о 08 год. 00 хв. з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу ОСОБА_3 (а.с.6).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 495/8-17, складеного СОД ФОП ОСОБА_5 08.08.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 складає 421 934,99 грн., а ринкова вартість становить 265 093,50 грн. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 становить 265 093,50 грн (а.с. 12-20).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4363851, яка визнала розмір страхової суми по події від 23.06.2016 у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджуються направленим на адресу позивача повідомленням про виплату від 12.07.2017 за № 17-05/8541 (а.с.32).

ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі встановленого ліміту відповідальності, а саме у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац другий частини 1 статті 1192 ЦК України).

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В результаті ДТП належний позивачу автомобіль був фізично знищеним, оскільки його ремонт був би економічно необгрунтованим, оскільки витрати за відновлювальний ремонт транспортного засобу (421 934,99 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (265 093,50 грн.).

12.08.2017 пошкоджений автомобіль «Форд» д/н АА05960В було продано позивачем за ціною в розмірі 65 000,00 грн., що підтверджується Договором купівлі-продажу 8046/2017/581548 (а.с. 31).

Вирішуючи спір, суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 1187, 1192, 1194 ЦК Українидійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача різниці між ринковою вартістю автомобіля, страховою виплатою і коштами одержаними від його реалізації в пошкодженому стані.

Доводи апеляційної скарги про неврахування утилізаційного зносу є безпідставними оскільки, згідно договору купівлі-продажу пошкоджений автомобіль було відчужено позивачем за 65 000 грн. третій особі.

Відтак, судом вірно визначено, що позивачу підлягає відшкодуванню майнова шкода у розмірі 150 093,50 грн. (265 093,50 грн. - 50 000 грн. - 65 000грн.).

Також є необґрунтованими твердження відповідача про відсутність підстав для відшкодування витрат на стоянку, оскільки відшкодування таких витрат потерпілому передбачено Законом (ст.ст. 29, 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому позивачем подано належні та допустимі докази на підтвердження підстав таких витрат.

Отже, всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, то з огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2018 року

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва