КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/471/18
Провадження №2/319/232/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.

при секретарі Костенко А.В.

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Більмак справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Марянівська сільська рада Більмацького району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулась представник ОСОБА_1 (позивача) ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Марянівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, про позбавлення відповідача права користування житловим будинком №20 по вул. Київська у с. Марянівка Більмацького району Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтувані тим, що місце проживання відповідача зареєстровано у вказаному вище будинку проте у будинку вона не проживає з 2016, у звязку з чим втратила право користування житловим будинком.

Реєстрація відповідача у будинку створює власнику будинку перешкоди, порушується його право розпорядження будинком шляхом його відчуження, а тому на думку позивача на підставі статей 319, 321, 391 ЦК України такі перешкоди мають бути усунені шляхом позбавлена відповідача права користування житловим будинком в судовому порядку відповідно до норми ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 16.07.2018 визнано обовязковою явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання для зясування підтримання нею позовних вимог заявлених у позовній заяві, яка подана її представником.

Позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у якому також вказано про підтримку позовних вимог про позбавлення відповідача права користування житловим будинком викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись, що фактичним власником будинку №20 по вул. Київська у с. Марянівка Більмацького району Запорізької області є її мати ОСОБА_5, яка придбала його у 2011 році у позивача, проте вказана угода не була оформлена шляхом укладення договору купівлі-продажу через відсутність у матері коштів. Після купівлі будинку вона разом із матірю з дозволу позивача зареєстрували місце проживання у вказаному будинку. Зазначає, що жодних перешкод в користуванні будинком вона не чинить. Вказує, що дійсно не проживає за місцем реєстрації, оскільки у неї виник конфлікт з матірю. Пояснює, що має на утриманні малолітню дитину у звязку з чим отримує соціальні виплати та виплати на дитину. Реєстрація місця проживання необхідна їй лише для того, щоб отримувати соціальні виплати, оскільки без зареєстрованого місця проживання її позбавлять таких виплат, а зареєструвати місце свого проживання за адресою фактичного проживання вона не має можливості, оскільки мешканці будинку через відсутність коштів не можуть оформити право власності на будинок.

У судовому засіданні відповідач також заперечувала проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

У судове засідання 18.09.2018 року представники позивача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, причин неявки не повідомили, заяв та клопотань не подавали.

Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третьою особою подано заяву про розгляд справи без її участі.

У звязку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Куйбишевський (на даний час Більмацький) район, с. Марянівка, вул. Київська, буд. 20, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.11.2006, посвідчеого державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори та дублікатом ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12510546 від 15.11.2006.

Згідно довідок виконавчого комітету Марянівської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 20.04.2018 №196 та від 08.05.2018 №02-01-25/156 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2016 року проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивача у даній справі в розумінні ст.ст. 156, 64 ЖК України, та у будинку не проживає з 2016 року.

ОСОБА_1 пред'явила до суду даний позов підставі ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України (негаторний позов) та просить усунути порушення у володінні та користуванні власністю з боку відповідача.

Правом на негаторний позов наділений в тому числі власник, що володіє річчю, але позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач у такому спорі виступає особа/особи, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння).

На обґрунтування факту протиправності дій відповідачів, які створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме: відсутності у відповідача законного права на користування спірною нерухомістю, позивач посилається на норми ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України.

Слід зазначити, що обов'язком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. В даному випадку на відповідача покладається обов'язок по доведенню факту правомірності його проживання у житловому будинку, чого зроблено не було.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №688/63/15-ц.

Заперечення відповідача проти позову не можуть бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не доведено проживання та правомірності реєстрації в житловому будинку. Доказів права користування житловим будинком відповідачем не надано.

Посилання на ту обставину, що відповідач зареєстрована у будинку як член сімї власника, оскільки фактичним власником будинку є її мати, не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, вказані відповідачем обставини не змінюють того факту, що відповідач у будинку не проживає з 2016 року, що не заперечується сторонами та підтверджується дослідженими судом довідками виконавчого комітету Марянівської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 20.04.2018 №196 та від 08.05.2018.

Зазначення відповідачем, що місце реєстрації проживання у будинку позивача їй необхідно виключно для отримання соціальних виплат, а не для проживання у ньому також свідчить про відсутність необхідності відповідачу користуватись будинком для проживання.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що реєстрація відповідача порушує/обмежує право власності позивача, позовні вимоги є обґрунтованими у звязку з чим підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -Марянівська сільська рада Більмацького району Запорізької області, про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим будинком №20 по вул. Київська в с. Марянівка Більмацького району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, Запорізька область, Чернігівський район, с. Просторе, вул. Супетенка, буд. 23, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, Запорізька область, Більмацький район, с. Марянівка, вул. Київська, буд. 27/2; ІПН НОМЕР_2.

Третя особа Марянівська сільська рада Більмацького району Запорізької області, 71013, вул. Українська, буд. 46, с. Марянівка, Більмацький район, Запорізька область, ідентифікаційний код 25482448.

Суддя Г.Ю.Валігурський