Справа № 489/4405/18
Номер провадження 2/489/2124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ

12.07.2018 року позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, до повноліття дітей.

Посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі та сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що дітям потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

13 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач, згідно заяви, просила про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала.

Відповідач не з'явився, відповідно до відзиву, заперечував проти задоволення позовних вимог посилався на те, що у нього виникли підстави вважати, що він не є біологічним батьком дітей, та наданий час на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва перебуває справа про виключення відомостей батька дітей з актового запису про народження.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки клопотань щодо витребування або долучення доказів сторонами не заявлено.

Зясувавши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2000 року по 03.04.2012 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Довідки ЖКП ММР «Південь» від 10.07.2018 року за № 4684/д вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матірю ОСОБА_1.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначене кореспондується з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей.

Враховуючи, що позивачем та відповідачем не надано відомостей щодо відсутності у відповідача місця роботи, доходів чи заробітної плати, а клопотання щодо витребування таких відомостей від позивача не надходило, суд вважає, що аліменти підлягають стягнення у частці заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не порушує права дітей, отже є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку та відповідає їх найвищим інтересам . Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача про сумніви щодо батьківства не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказів цього факту ним не надано.

Положенням ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12.07.2018 р. до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, потім у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до повноліття сина ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, номер та серія паспорта ЕО 855239, місце реєстрації: АДРЕСА_1;

Відповідач ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. І.Богуна, 5.

Повний текст рішення складено 18.09.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова