Пров. №2/766/2577/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя: Гаврилов Д.В.,

секретар: Рєпа А.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № Ф080319А від 27.03.2008 року, яка станом на 22.06.2016 р. становить 90261,16 грн.

В позовній заяві позивач вказує на те, що відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконують та не повернули наданий позивачем кредит відповідно до графіку погашення відсотків та основного боргу, в результаті чого виникла заборгованість. У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 90261,16 грн. та судові витрати в сумі в розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою від 05.12.2016 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів у ПАТ "Укрсоцбанк".

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про причину неявки представника суду не відомо. На адресу суду представником позивача направлено заяву, відповідно до якої представник заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності та повідомити про ухвалене судом рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове за сідання не з'явилась, її представник подала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Раніше в судових засіданнях представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Додатково пояснила суду, що позовні вимоги є необґрунтованими у зв'язку з невірним розрахунком залишку заборгованості. Зокрема, вона зазначила про часткове погашення позичальником залишку заборгованості відповідно до додаткових угод до кредитного договору. Крім того, на погашення кредиту у добровільному порядку банку був переданий предмет застави транспортний засіб.

Враховуючи обставини справи та наявність заяв представників сторін, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № Ф080319А на купівлю транспортних засобів (на придбання автомобіля КІА, модель СЕЕD, 2008 року випуску (п.1.2 договору)).

Відповідно до умов п. 1.1 договору позичальнику на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання банком надано кошти в сумі 106168,00 грн. під 8,88 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 26.03.2015 року.

З метою забезпечення належного виконання кредитного договору 27.03.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави, відповідно до умов якого предметом застави був транспортний засіб КІА, модель СЕЕD, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_1

Крім того, в якості додаткового забезпечення належного виконання кредитного договору 27.03.2008 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (з кожним з поручителів окремо) укладено договори поруки № 02-23-Ф080319А/Ф080320П-593 та №02-23-Ф080319А/Ф080320П-594, відповідно до яких поручителі поручаються за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

В подальшому до кредитного договору № Ф080319А від 27.03.2008 року за домовленістю між АКІБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 вносились зміни шляхом підписання додаткових угод № 1, №2, №3 та №4.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16.07.2009 року, викладені в новій редакції п.1.1., п.п.1.1.1. та 1.1.2. кредитного договору. В пункті 1.1. додаткової угоди визначено, що розмір наданих кредитних коштів складає 108321 грн. Підпунктом 1.1.1. викладений новий графік погашення кредитних коштів. В пункті 1.2. додаткової угоди змінений строк повернення кредитних коштів до 26.03.2017 року. Крім того, викладені в новій редакції пункти: 2.1., п.2.3., п.3.1.1.пункта 3.1., п.1.6. кредитного договору.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 07.06.2010 року внесені зміни до кредитного договору та викладено у новій редакції п.1.1., підпункт 2.1.12, пункт 2.1. договору, згідно якого, змінений розмір заборгованості за кредитним договором та відповідно до п.2.1. додатку, встановлено нову процентну ставку на користування кредитними коштами в розмірі 8,97 відсотків річних.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 13.01.2015 року внесені зміни до кредитного договору, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором складає 64200,00 грн., що підтверджується квитанцією № FJB115 від 13.01.2015 року

В п.3.2. додаткової угоди №3 до кредитного договору № Ф080320П сторони домовились, що погашення кредиту в сумі 5769,20 грн. здійснюється позичальником не пізніше 13.01.2015 року. Оплата в сумі 5769,20 грн. підтверджується квитанцією №FJB121 від 13.01.2015 року.

13.01.2015 року транспортний засіб КІА, модель СЕЕD 2008 року випуску, державний номер ВТ 99-07АІ, належний на праві власності ОСОБА_1, реалізовано за згодою банку та знято з реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розмір позовних вимог визначений позивачем на основі довідки без жодних фактичних розрахунків, без урахування суми погашеного кредиту на дату подання позовної заяви. Таким чином, позивачем, враховуючи наявність встановлених вище судом обставин, не доведено наявність боргу за кредитним договором, а сам розрахунок боргу таким підтвердженням бути не може.

Крім того, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ч.1, 2 ст.554 ЦК України ).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В п.1.1. договорів поруки сторони погодили, що поручителі зобов'язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту.

Згідно п. 3.3.2. договорів поруки позивач зобов'язався до моменту виконання зобов'язань забезпечених порукою, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Відповідно до п.3.3.1 договору поруки, протягом семи робочих днів від дати невиконання позичальником зобов'язань забезпечених порукою повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов'язання та невиконаного зобов'язання.

Докази направлення повідомлень про стан заборгованості та про дострокове повернення кредиту до поручителів з моменту виникнення заборгованості, в матеріалах справи відсутні.

З розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості вбачається, що з 08.06.2010 року, процентна ставка вказується у розмірі 8,97 річних. Збільшення ПАТ "Укрсоцбанк" розміру процентної ставки за користування кредитом є зміною умов основного зобов'язання, яка потягла збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Щодо заяви представника ОСОБА_2 про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Як установлено судом, ОСОБА_1 (а відтак і поручителі) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами з урахуванням додаткової угоди № 1 від 16.07.2009 року у строк до 26.03.2017 року. Повернення основної суми кредиту здійснюється щомісячно згідно з погодженим сторонами графіком.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Крім того, згідно п. 3.2.3. кредитного договору банк залишив за собою право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливої неустойки.

Аналіз ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена позиція збігається з позицією Верховного Суду України виказаною у Постанові від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14.

Банк не пред'явив позов до поручителів вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з моменту та на протязі наступних 6 місяців після припинення сплати позичальником ануїтетних платежів в рахунок погашення заборгованості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 543, 554,610,611, 1048-1050 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5