Постанова

Іменем України

3 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 686/10240/16-ц

провадження № 61-25832 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Хмельницька міська рада,

представник відповідача - Кучевська Ганна Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року у складі судді Логінової С. М. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року у складі колегії суддів: П'єнти І. В., Корніюк А. П., Федорової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради про захист права на житло, зобов'язання виплатити грошову компенсацію та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 грудня 2003 року він перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради за № 474 на пільговій позачерговій черзі. Оскільки він, як інвалід війни ІІІ групи, користується пільгами, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту», то відповідно до пункту 18 цього Закону має права на пільги у частині забезпечення житлом протягом двох років з часу взяття на квартирний облік. Понад 24 роки він з сім'єю, а саме п'ятьма особами (його дружина, батько дружини і двоє дітей), проживає у двокімнатній квартирі, загальною площею 28,5 кв. м, тобто по 5,7 кв. м на особу. У порушення вищевказаних положень закону протягом усього часу перебування на житловому обліку, житлом він не забезпечений.

Вважав, що органи державної влади та місцевого самоврядування ухиляються від покладених на них законом обов'язків щодо забезпечення громадян житлом, чим порушено його права.

З урахуванням викладеного та змінених позовних вимог ОСОБА_4 просив суд визнати, що його право на позачергове забезпечення житлом є порушеним; зобов'язати Хмельницьку міську раду виплатити йому грошову компенсацію у розмірі 1 450 тис. грн, яка відповідає середньому розміру ринкової вартості квартири. Також просив відшкодувати 390 тис. грн моральної шкоди, тобто по 30 тис. грн за кожен рік перебування на квартирному обліку протягом 13 років.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що преюдиційним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2013 року встановлено, що позивач з сім'єю має право на позачергове отримання житла за умови надходження його черги у відповідному обліку, тобто він не може отримати житло раніше осіб, які знаходяться перед ним у черзі. Отже, позивачем у частині вимог про визнання його права на позачергове забезпечення житлом - порушеним, невірно обрано спосіб захисту своїх прав. ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди, не підтверджено факт заподіяння моральних страждань, не доведено причинно-наслідкового зв'язку, а відповідач довів відсутність своєї вини. Підстави для зобов'язання Хмельницької міської ради виплатити позивачу грошову компенсацію, яка відповідає середньому розміру ринкової вартості квартири, відсутні, оскільки такого обов'язку відповідача законодавством не передбачено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у частині позовних вимог про визнання права позивача на позачергове забезпечення житлом - порушеним, ним обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, преюдиційним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2013 року встановлено, що позивач з сім'єю має право на позачергове отримання житла за умови надходження його черги у відповідному обліку, тобто він не може отримати житло раніше осіб, які знаходяться перед ним у черзі, оскільки відповідно будуть порушені їх права. Факт заподіяння позивачу моральних страждань ним не підтверджено та причинно-наслідкового зв'язку між ними, а відповідач довів відсутність вини, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Також відсутні підстави для зобов'язання Хмельницької міської ради виплатити позивачу грошову компенсацію, яка відповідає середньому розміру ринкової вартості квартири, так як такого обов'язку відповідача законодавством не передбачено.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що його права на житло, як інваліда ІІІ групи, прямо порушено органами державної влади та місцевого самоврядування, оскільки більше тринадцяти років не було вчинено дій для забезпечення позивача житлом. Право на отримання житла особою, яка перебуває у списку на його позачергове отримання не може пов'язуватися з черговістю після закінчення відповідного строку, протягом якого така особа мала бути забезпечена житлом, так як черговість в осіб, які мають право на позачергове забезпечення житлом, законом не передбачена.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у статті 16 ЦК України.

У частині третій статті 61 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що у частині позовних вимог про визнання права позивача на позачергове забезпечення житлом - порушеним, ним обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Преюдиційним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2013 року встановлено, що позивач з сім'єю має право на позачергове отримання житла за умови надходження його черги у відповідному обліку, тобто він не може отримати житло раніше осіб, які знаходяться перед ним у черзі, оскільки відповідно будуть порушені їх права.

Суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_4 не підтверджено факт заподіяння йому моральних страждань та причинно-наслідкового зв'язку між ними, а відповідач довів відсутність вини, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що підстави для зобов'язання Хмельницької міської ради виплатити позивачу грошову компенсацію, яка відповідає середньому розміру ринкової вартості квартири, відсутні, оскільки такого обов'язку відповідача законодавством не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що його права на житло, як інваліда ІІІ групи, прямо порушено органами державної влади та місцевого самоврядування, оскільки більше тринадцяти років не було вчинено дій для забезпечення позивача житлом, безпідставні, оскільки спростовані вищевказаними встановленими судами обставинами. Крім того, позивач згідно з положеннями закону перебуває на квартирному обліку по місцю проживання при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради за № 448 на пільговій позачерговій черзі, як інвалід війни ІІІ групи, зі складом сім'ї - чотири особи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк