Провадження № 2/522/5740/18
07 червня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря - Фуцур Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської рада до ОСОБА_1, третя особа: Департамент комунальної власності Одеської міської ради,- «про стягнення заборгованості»
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі.
В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Одеської міської ради від 26.08.2004 р. № 3146-ІУ фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) надано у строкове, платне володіння та користування земельну ділянку, площею 2395 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте відповідач орендну плату не сплачує.
Представник позивача та третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 26.08.2004 р. № 3146-ІУ фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надано у строкове, платне володіння та користування земельну ділянку, площею 2395 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до Договору передбачено, що орендна плата вноситься за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця на протязі 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.
Відповідно до 4.4 Договору визначено, що орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.
Згідно із ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 р. № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель».
Пунктом 4.4 Договору визначено, що орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.
Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628, ст. 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим до виконання сторін.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, що кореспондується зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів. Невиконання своїх зобов'язань за умовами договору є підставою виникнення відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Натомість, орендар не виконує обов'язки за Договором щодо своєчасної сплати орендної плати, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням індексації, складеного департаментом комунальної власності Одеської міської ради, заборгованість по орендній платі відповідача складає 173429,64 грн.
Враховуючи вищевикладене, відповідач всупереч положень п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України та п.п. 4.3, 4.4 Договору, укладеного на підставі волевиявлення обох сторін, який є обов'язковим до виконання, не сплачував орендну плату за використання відповідної земельної ділянки з 01.01.2013 р. по 30.10.2017 р.
При цьому, Одеська міська рада, яка є орендодавцем відповідної земельної ділянки, відповідно до п. 9.1.2 Договору, що кореспондується зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного суду в установленому порядку.
Загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради, станом на 30.10.2017 р. складає 183225,62 грн. (орендна плата з урахуванням індексації - 173429,64 грн. + 3%річних - 7042,01 грн. + пеня - 2753,97 грн.) та підлягає стягненню на користь останньої.
Частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі № 6-113цс14 зазначено, що за змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В листі Верховного Суду України від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» зазначено, що беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Розрахунок 3% річних здійснено департаментом комунальної власності Одеської міської ради відповідно до ст. 625 ЦК України.
Таким чином, у зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_1 умов вказаного договору відповідачу нараховані 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2013 р. по 01.01.2017 р. у розмірі 7042,01 грн. Обґрунтування суми боргу з урахуванням індексу інфляції
У листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97 р. містяться Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, відповідно до яких при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тому умовно слід виходити з того, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Вищий господарський суд України у постанові від 01.02.2012 р. № 52/30 дійшов висновку, що аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Таким чином, при розрахунку інфляційних втрат слід брати до уваги індекси інфляції, починаючи із січня 2016 року.
Відповідно до Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають будь-який період, перемножити між собою.
З урахуванням викладеного, на день подання позову загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за договором оренди землі, складає 183225.62 грн., з яких:
основна заборгованість - 118225,74 грн.;
3% річних -7042,01 грн.;
Верховним Судом України в постанові від 04.12.2013 р. у справі № 6-125цс13 висловлена правова позиція про те що, з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи- підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Вищенаведене підтверджує обґрунтованість позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 21 ЗУ «Про оренду землі», ст. 16,60 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст. 509, 530, 612, 625, 626, 628, 629, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов Одеської міської рада до ОСОБА_1, третя особа: Департамент комунальної власності Одеської міської ради,- «про стягнення заборгованості» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рышення складено 12.06.2018 року.
Суддя: Абухін Р.Д.