АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1262/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю: представників позивача Думітращука В.М., Мартинкової О.Л., відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12599/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року (суддя Стефанишин С. Л.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та представників позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначало, що 28.01.2015 року відповідач був призначений на посаду начальника баз (Богданівці, Масівці, Козацька) та начальником спортивно-мисливського комплексу «Майстер», який є структурним підрозділом товариства, у зв'язку з чим між відповідачем та ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» був підписаний договір по повну матеріальну відповідальність. Відповідно до умов укладеного договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_6 зобов'язаний був дбайливо ставитись до матеріальних цінностей, вести їх облік та нести повну матеріальну відповідальність за незбереження ввірених йому матеріальних цінностей. За час виконання посадових обов'язків ОСОБА_6 неодноразово отримував від імені товариства товарно-матеріальні цінності на підставі бухгалтерських документів, проте він не вів облік та не подавав звіт про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей, у зв'язку з чим товариством проведено інвентаризацію наявних товарно-матеріальних цінностей на СК «Майстер» з 14.07.2016 року та на базі товариства на станції Богданівці.

Позивач зазначав, що на підставі проведеної інвентаризації було встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на СК «Майстер», балансовою вартістю 396 297,28 грн. та на базі товариства на ст. Богданівці балансовою вартістю 10137,57 грн. Таким чином, загальна сума спричинених ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» збитків становить 406434,85 грн. Про що був складений акт, з яким ознайомлений відповідач, проте останній жодних документів на спростування факту нестачі товарно-матеріальних цінностей не надав, та від пропозиції добровільно погасити нестачу відмовився. Оскільки шкода не відшкодована, звертаючись до суду, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 406 434,85 грн.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_6 завдану ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» матеріальну шкоду в сумі 626 634,50 грн., розмір якої визначений на час вирішення справи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що твердження суду про те, що ОСОБА_6 призначено на посаду завідувача баз лише з 28.01.2015 року не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить поданим доказам, оскільки вказана дата пов'язана лише із укладенням з відповідачем договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а ОСОБА_6 був прийнятий на роботу до товариства на посаду завідувача баз у березні 2004 року. Крім того, відповідач з вересня 2013 року перебував на посаді начальника СК «Майстер». В період перебування на даній посаді він визнав факт отримання мішеней. Посилається на те, що судом було неправильно надано оцінку наданим договорам та їхній юридичній силі. Зазначає, що під час виконання посадових обов'язків відповідач отримував від імені позивача товарно-матеріальні цінності на зберігання, а бухгалтерські документи є беззаперечним доказом отримання цих цінностей, однак суд не взяв до уваги вказані докази з підстав невідповідності вимогам закону та не врахував, що накладні не є первинним документом, а сформовані лише для отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей на митниці. Всі підписи сторони постачальника містяться на експортних документах фірми постачальника, і в яких наявна уся інформація стосовно продукції, яку отримав під звіт ОСОБА_6 Крім того, апелянт зазначає, що відповідач під час судового засідання визнав, що отримав товарно-матеріальні цінності у кількості вказаній в накладній та визнав, що не передавав вказані цінності в установленому законом порядку ні власнику, ні уповноваженій особі. Також апелянт вважає, що судом неповно було досліджено висновок експерта, яким встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, що призвело до порушення прав позивача та відображення у рішенні суду неправдивої інформації. На думку апелянта, товариством надано беззаперечні докази вини ОСОБА_6 у заподіянні товариству матеріальної шкоди, що є підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів неправомірності дій ОСОБА_6 щодо заподіяння матеріальної шкоди та наявності його вини у заподіянні такої шкоди.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Судом встановлено, що відповідно до наказу президента ТОВ «Хмельницьк Уніком» від 28.01.2015 року №9-к ОСОБА_6 призначено на посаду начальника баз ТОВ «Хмельницьк Уніком» (база ст. Богданівці, база с. Масівці, база вул. Козацька, 55) - начальником спортивно-мисливського комплексу «Майстер» з 28.01.2015 року (а.с.13).

Відповідно до посадової інструкції начальника бази, затвердженої президентом товариства 28.01.2015 року, начальник бази: проводить нагляд за матеріально-технічним станом бази (п. 2.2), організовує підготовку звітної документації у встановлені терміни (п. 2.7), несе відповідальність за ефективне та раціональне використання матеріально-технічних, фінансових та кадрових ресурсів (п. 4.4) (а.с.10) .

14.07.2016 року Товариством видано наказ № 68 «Про проведення інвентаризації СК «Майстер» ТОВ «Хмельницьк Уніком» з 14 липня 2016 року. Та 14.07.2016 року складено акт інвентаризації залишків мішеней на СК «Майстер» станом на 14.07.2016 року, в якому зазначено про нестачу мішеней різних найменувань в кількості 206 437 шт. (а.с.17, 18).

Разом з тим, в акті розбіжності, на основі проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на СК «Майстер» від 15.07.2016 року, встановлено нестачу іншого майна на суму 9304 грн. 46 коп.: навушників, окулярів, кубків, медалей, масел, жилету, наборів, рукавиць. При цьому, первинних документів одержання такого майна відповідачем позивачем не надано (а.с. 19).

18.07.2016 року товариством видано наказ № 69 «Про проведення інвентаризації бази ст. Богданівці ТОВ «Хмельницьк Уніком» з 18 липня 2016 року. Та 18.07.2016 року складено акт розбіжності на основі проведеної інвентаризації ТМЦ на території виробничої бази с. Богданівці, в якому також зазначено про нестачу майна на суму 10 137 грн. 57 коп.: бензину, обігрівача, привідної опорної теліжки, тепловентилятора. Однак, первинних документів одержання такого майна ОСОБА_6 позивачем не надано (а.с.20).

На час проведення інвентаризації ОСОБА_6 відсторонено від виконання обов'язків начальника баз ТОВ «Хмельницьк Уніком» та начальника спортивно-мисливського комплексу «Майстер».

Від надання письмових пояснень про факт розбіжностей наявності товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_6 відмовився, про що складено акт (а.с. 22).

Відповідно до наказу №69-к від 19.07.2016 року ОСОБА_6 звільнено з посади начальника баз ТОВ «Хмельницьк Уніком» (база ст. Богданівці, база с. Масівці, база вул. Козацька, 55) - начальника спортивно-мисливського комплексу «Майстер» на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, ОСОБА_6 ознайомлений із наказом 25.07.2016 року (а.с.75).

27.07.2016 року товариством складено бухгалтерську довідку № 143 про вартість мішеней, що рахуються на балансі ТОВ «Хмельницьк Уніком», де зазначено що на балансі перебуває 206 437 шт. мішеней різних найменувань вартістю 396 297,28 грн. (а.с. 23).

Згідно із звітом про вартість мішеней від 13 лютого 2018 року, на момент оцінки вартість мішені Стандарт складає 3,20 грн., мішені Заєць -3,50 грн., мішені Міді - 3,50 грн., мішені Батту - 3,50 грн. (а.с. 86-128).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 15.11.2016 року №4796/4797/16-26, проведеної в рамках кримінального провадження, та який оцінюється судом як письмовий доказ по справі в сукупності з іншими доказами, встановлено, що акт інвентаризації залишків мішеней на СК «Майстер» щодо нестачі товарно-матеріальних цінностей начальником СК «Майстер» ОСОБА_6 на суму 406 601 грн. 74 коп., за період з 28.01.2015 року по 14.07.2016 року не підтверджується. Крім того, не видається за можливе підтвердити акт інвентаризації мішеней на СК «Майстер» щодо нестачі товарно-матеріальних цінностей начальником СК «Майстер» ОСОБА_6 на суму 3111,65 грн. за період з 28.01.2015 року по 14.07.2016 року та акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на території виробничої бази ст. Богданівці щодо нестачі товарно-матеріальних цінностей начальником бази на суму 10 137,57 грн. за період з 28.01.2015 року по 14.07.2016 року (а.с. 136-147). При цьому, судом не може бути взято до уваги висновок експерта в частині того, що нестача товарно-матеріальних цінностей начальником СК «Майстер» ОСОБА_6 підтверджується на суму 199 522,11 грн., оскільки, як вбачається з дослідницької частини висновку, ці обставини експертом на підставі первинних бухгалтерських документів не перевірялись, експерту не був наданий акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей по СК «Майстер» станом на 28.01.2015 року та обставини щодо відповідності залишку мішеней фактичній кількості станом на 01.01.2015 року були зазначені в питанні поставленому на вирішення експертизи та прийняті експертом за основу без перевірки цих обставин.

На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови що така шкода, заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю працівника).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншим разовим документом.

Отже, підставою повної матеріальної відповідальності в цьому випадку є заподіяння шкоди невиконанням чи неналежним виконанням прийнятого працівником на себе обов'язку виконати окреме трудове завдання - одержати від третьої особи чи матеріально відповідального працівника трудового колективу за разовою довіреністю або іншим разовим документом під свою відповідальність визначене майно та інші цінності і передати його (повернути) в цілості і збереженні власнику або уповноваженому ним органу.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України належить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема з'ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були забезпечені умови, які б забезпечували схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, який майновий стан працівника.

У зв'язку з наведеним, обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків за наявності: порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В свою чергу, позивачем не доведено наявність усіх зазначених вище умов для покладення на відповідача ОСОБА_6 матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну при виконанні ним трудових обов'язків, а тому судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на укладення 28.01.2015 року між ТОВ «Хмельницьк Уніком» та ОСОБА_6 письмових договорів про повну матеріальну відповідальність (а.с. 11, 12). Оскільки ці договори не підписані уповноваженою особою, відповідно не є укладеними, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. Помилковим є і посилання суду першої інстанції щодо встановлення обставин укладення такого договору, однак це не призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

Слід зазначити, що наявність кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за ч. 1 ст. 191 КК України, не мають значення для розгляду цієї справи, оскільки позовні вимоги щодо відшкодування шкоди з підстав п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України позивачем не заявлялись (а.с. 55-60).

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на наявність розписки ОСОБА_6 від 14.07.2016 року про здачу останнім до бухгалтерської служби товариства всіх видаткових та прибуткових документів та про оприбуткування матеріальних цінностей та їх списання, оскільки дана розписка не підтверджує факту визнання відповідачем обставин про те, що отримані в результаті інвентаризації дані є відображенням дійсної картини наявності матеріальних цінностей. Крім того, відповідачем у акті зазначено про невідображення комісією обліку списання мішеней (а.с. 18).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем визнавався факт отримання ним товарно-матеріальних цінностей - мішеней, у кількості, що вказані в накладних, не є достатньою та безумовною підставою для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за завдану шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

А тому, підстав у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С. Л. Провадження № 22-ц/792/1262/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія №30