АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1216/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/713/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 594/1216/15-ц за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року,ухваленого суддею Зушман Г.І., повне судове рішення складено 15 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Мельнице - Подільська селищна рада Борщівського району Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчиняти дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником нежитлового приміщення (магазину), розташованого за адресою АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого реєстраційною службою Борщівського районного управління юстиції 20 березня 2015 року. Зазначає, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 червня 2015 року Мельнице - Подільська селищна рада на підставі рішення позачергової сесії шостого скликання від 12 травня 2015 року продала, а він придбав земельну ділянку загальною площею 0, 0500 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 цільове призначення якої для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. На вказаній земельній ділянці, згідно правовстановлюючих документів, знаходиться належне йому на праві власності приміщення магазину, однак на придбаній ним земельній ділянці розташована частина нерухомого майна площею 6 м. кв., що належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які внаслідок самовільно зведеної будівлі, порушують межі земельних ділянок, оскільки частина зведеної будівлі відповідачів знаходиться на належній йому земельній ділянці, що перешкоджає йому у повноцінному користуванні своєю земельною ділянкою.

Справа розглядається судами неодноразово.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 грудня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2- частково задоволено- скасовано рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2016 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 196-198).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 ( т.3 а.с.54)

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Мельнице - Подільська селищна рада Борщівського району Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчиняти дії - відмовлено.

Судові витрати покладено на сторони в тій частині, в яких вони їх понесли.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2- ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Представник апелянта вказує, що судом першої інстанції не з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а зроблені висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Так, суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року, додаткового рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2014 року у справі № 594/1966/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Мельнице- Подільської селищної ради, ОСОБА_4, третя особа - Управління Держкомзему у Борщівському районі Тернопільської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку,які набрали законної сили 23 квітня 2014 року та якими визнано нечинними державні акти ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,03 га та 0,0462 га. Крім того, зазначає, що згідно акту обстеження земельної ділянки від 24 червня 2015 року частина майна відповідачів(квартири в будинку), а саме 6 квадратних метрів незаконно розташовано на земельній ділянці позивача. Також, судом не враховано , що згідно висновку судової земельно- технічної експертизи від 09 червня 2017 року №563/17-22, проведеної судовим експертом ОСОБА_6, частина будівлі, яка знаходиться за адресою Тернопільська область, борщівський район, АДРЕСА_3 та належить відповідачам, знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачеві на праві приватної власності, а площа земельної ділянки позивача зайнята будівлею відповідачів у 2, 5 кв.м. Також, вказує що безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що земельна ділянка яка належить позивачеві накладається із земельною ділянкою , що належала відповідачеві ОСОБА_4 та мала площу 0,0462 га, оскільки спір по даній справі не стосується порушення права землевласника( позивача) в частині накладки земельної ділянки, а вирішується у даній справі спір щодо порушення прав ОСОБА_2 як власника земельної ділянки в частині знаходження на його земельній ділянці частини нерухомого майна, яке належить відповідачам.

В судове засідання повторно не з'явилися відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник третьої особи Мельнице - Подільської селищної ради, однак згідно рекомендованих повідомлень про вручення повісток, про час та дату розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, що в силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 23 листопада 1995 року уклав договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, з представником Фонду державного майна України в Борщівському районі, предметом якого була будівля загальною площею 98,6 кв.м, що знаходилася в АДРЕСА_3 Борщівського району. Договір зареєстровано Борщівським БТІ 26 грудня 1995 року за реєстровим записом № 913 (а.с. 49-53 т.2). Дані про розмір земельної ділянки, підстави права користування чи права власності попереднього власника у договорі (п.1.1.) відсутні.

Рішенням восьмої сесії 22-го скликання Мельнице-Подільської селищної ради народних депутатів від 23 січня 1996 року задоволено заяву ОСОБА_2 про закріплення за ним земельної ділянки на АДРЕСА_3 площею 515 кв.м (а.с.59 т.2). На цій же земельній ділянці ОСОБА_2 побудував нове приміщення магазину загальною площею 268,5 кв.м, на яке отримав свідоцтво про право власності від 20 березня 2015 року, серія та номер СТА 768656 (т.1 а.с.4-5).

Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва на нерухоме майно від 01 квітня 2010 року (т.3 а.с. 5) відповідач ОСОБА_4 являється власником квартири АДРЕСА_3. Крім того, в свідоцтві є відмітка про те, що 33/100 частин вказаного в даному документі нерухомого майна подаровано за договором дарування, посвідченим 01 червня 2010 року за реєстровим № 506.

Відповідач ОСОБА_4 протягом 2010-2013 року неодноразово звертався до правоохоронних органів, органів державного архітектурно-будівельного контролю, управління Держкомзему, санітарно-епідеміологічної служби з приводу порушення норм будівництва позивачем ОСОБА_2 (т.2 а.с . 159, 162, 163-170, т.3 а.с.4).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року в справі №594/1966/13-ц (т.2 а.с. 222-223) за позовом ОСОБА_2 до Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог відділ Держземагенства у Борщівському районі Тернопільської області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, позов ОСОБА_2 задоволено, вирішено визнати нечинними Державний акт серії НОМЕР_4, виданий Мельнице-Подільською селищною радою Борщівського району 24 грудня 2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_5, на ім'я ОСОБА_4, на підставі рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 26 квітня 2001 року № 218, на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,03 га, що розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради, для обслуговування житлового будинку та Державний акт серії НОМЕР_6, виданий Мельнице-Подільською селищною радою Борщівського району 1 грудня 2006 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 14, на ім'я ОСОБА_4, на підставні рішення сесії Мельнице-Подільської селищної ради від 01 серпня 2006 року № 59, на право власності на земельну ділянку площею 0,0462 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_7.

Рішенням двадцять восьмої сесії шостого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 30 січня 2015 року №890 «Про переведення в землі запасу селищної ради земельної ділянки» (т.1 а.с.17) вирішено перевести в землі запасу Мельнице-Подільської селищної ради (землі ненадані у власність або постійне користування в межах населеного пункту) земельну ділянку площею 0,0462 га, яка розташована в АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд. В рішенні зазначено, що при цьому селищна рада взяла до уваги рішення Борщівського районного суду від 06 лютого 2014 року (у справі №594/1966/13-ц).

09 червня 2015 року між територіальною громадою селища Мельниця-Подільська Борщівського району Тернопільської області Мельнице-Подільською селищною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П., зареєстрованого в реєстрі за №1087 (а.с.09-10 т.1), згідно якого продавець на підставі рішення позачергової сесії шостого скликання Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області від 12 травня 2015 року за №923 продає, а покупець купляє земельну ділянку загальною площею 0,0500 га в межах згідно з планом, яка знаходиться в АДРЕСА_3 Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8. На вказаній земельній ділянці розташовані нежитлове приміщення магазину, яке належить покупцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_9. Державну реєстрацію земельної ділянки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38767121 від 09.06.2015 року (а.с.11 т.1) було проведено 09.06.2015 року.

Згідно акту обстеження земельної ділянки площею 0,0500 га для обслуговування приміщення магазину фізичної особи підприємця ОСОБА_2, яка розміщена в АДРЕСА_3 від 24 червня 2015 року та долученого до нього плану, складеного комісією Мельнице-Подільської селищної ради (а.с.34-35 т.2) в результаті обстеження земельної ділянки, взявши до уваги проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0500 га ФОП ОСОБА_2 для обслуговування приміщення магазину, підтверджено факт розташування частини нерухомого майна площею 6 квадратних метрів гр. ОСОБА_8 на земельній ділянці, яка перебуває у власності ФОП ОСОБА_2, згідно якого право власності зареєстроване 20.03.2015 року за №9124151.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року в справі №876/6780/16 (т.1 а.с.191-194) при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним рішень, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2016 року у справі № 2-а 3596/11 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано:

- рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 18 квітня 2001 року №211 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_8І.»;

- рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 26 квітня 2001 року №217 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_8 про передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність»;

- рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 01 серпня 2006 року №60 «Про внесення змін у рішення сесії від 26 квітня 2001 року «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_8.».

Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння (стаття 391 ЦК України), є негаторним.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача, не надання ним доказів того, що частина квартири, яка належить відповідачам, знаходиться на його земельній ділянці, однак такого висновку суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи.

Частиною 1 ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження заявлених позовних вимог із врахуванням позиції суду касаційної інстанції при перегляді даної справи у даній справі було проведено земельно-технічну експертизу №563/17-22 від 09 червня 2017 року. Відповідно до висновку вказаної експертизи, частина будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4, знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_8, загальною площею 0.0500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Площа земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 зайнята будівлею ОСОБА_8 - 2,5 кв.м. ( т.2, а.с.116,121).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року та додаткове рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2014 року у справі №594/1966/13-ц , якими визнано нечинними державні акти ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,03 га та 0,0462 га, що свідчить про відсутність права власності на земельну ділянку у відповідача ОСОБА_4, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2

Окрім того, суд першої інстанції зазначивши у судовому рішенні, що земельна ділянка, яка належить позивачеві накладається із земельною ділянкою , що належала відповідачу ОСОБА_4 та мала площу 0,04662 га. (площа накладки 0,0075 га.), не звернув уваги, що відповідно до Листа Державної служби України геодезії картографії та кадастру від 07 лютого 2018 року за №28/102-18 (а.с. 48 т.3 ) реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_8, площею 0,0500 га здійснювалася із врахуванням чинного на той час законодавства та вищевказаних рішень суду Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року та додаткове рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2014 року у справі №594/1966/13-ц, якими державні акти ОСОБА_4 було визнано не чинним. Також, було враховано постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 липня 2011 року, яка залишена без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 17 квітня 2013 року, які в подальшому були скасовані Вищим судом, однак Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року визнано протиправними та скасовано рішення Мельнице - Подільської селищної ради про передачу ОСОБА_4 у власність земельної ділянки.

Частиною першою статті 78 та частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. Зокрема, частинами першою та другою цієї статті передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно з частиною першою статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

З наведених норм матеріального права вбачається, що позов власника про усунення порушень права на землю, не пов'язаного із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником землі і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки загальною площею 0,0500 га в межах згідно з планом, яка знаходиться в АДРЕСА_1., цільове призначення- для будівництва та обслуговування будівель та торгівлі; кадастровий номер - НОМЕР_8.

Висновок земельно - технічної експертизи містить докладний опис проведених експертом досліджень та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, які підтверджують факт знаходження частини будівлі відповідачів на земельній ділянці позивача ОСОБА_2 у 2, 5 кв.м.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає доведеним, що у зв'язку із знаходженням частини будівлі відповідачів розміром у 2,5 кв.м. на земельній ділянці ОСОБА_2 порушуються його права як власника земельної ділянки. Доводи відповідачів, які були надані у суді першої інстанції та переглянуті у суді апеляційної інстанції, належними та допустимими доказами не спростовують факту протиправного знаходження їх частини будівлі на земельній ділянці позивача.

Позивні вимоги про заборону відповідачам в подальшому будівництво будь яких будівель та споруд на земельній ділянці позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки дана позовна вимога не свідчить про порушення невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів позивача, які б існували на даний час.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права,

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та постановити нове рішення , яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язати ОСОБА_4 ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом демонтажу частини зведеної будівлі площею 2,5 квадратних метрів за адресою АДРЕСА_1 що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2

Окрім того, виходячи з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 слід стягнути в рівних частках понесені судові витрати у розмірі 1057 грн. 20 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, третя особа - Мельнице - Подільська селищна рада Борщівського району Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчиняти дії- задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4, (ІНПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_1) ОСОБА_5, ( ІНПП НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2, ( ІНПП НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) шляхом демонтажу частини зведеної будівлі, площею 2,5 квадратних метрів, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, кадастровий номер НОМЕР_8, за адресою: АДРЕСА_5

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4,(ІНПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_1), ОСОБА_5 ( ІНПП НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 ( ІНПП НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір в рівних частках у розмірі 1057 ( одна тисяча п'ятдесят сім ) грн.20 коп.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту даної постанови.

День складання повного тексту постанови - 15 вересня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Судді: Дикун С.І.

Парандюк Т.С.