Справа № 196/1085/18
№ провадження 2/196/431/2018
12 вересня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 30 березня 2012 року помер її чоловік ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №442738, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 30.03.2012 року), який був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за адресою: смт.Царичанка вул.14-ї Гвардійської дивізії, 72 Царичанського району Дніпропетровської області.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт.Царичанка вул.14-ї Гвардійської дивізії, 72 Царичанського району Дніпропетровської області, який відповідно до заповіту від 10.11.1981 року за №771 померлому заповіла його мати ОСОБА_3
04 квітня 2012 року у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини після померлого 30.03.2012 року чоловіка ОСОБА_2
За життя ОСОБА_2 заповіту не складав. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, інших спадкоємців за законом чи за заповітом або осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_2 немає.
Звернувшись в травні 2018 року до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою нотаріуса від 15 травня 2018 року їй було відмовлено, у звязку з виявленими виправленнями в правовстановлюючих документах на спадкове майно, які належним чином не засвідчені.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.
Представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовче засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити.
Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_6 в підготовче засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
30 березня 2012 року помер чоловік позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №442738, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 30.03.2012 року), який був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за адресою: смт.Царичанка вул.14-ї Гвардійської дивізії, 72 Царичанського району Дніпропетровської області.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт.Царичанка вул.14-ї Гвардійської дивізії, 72 Царичанського району Дніпропетровської області, який відповідно до заповіту від 10.11.1981 року за №771 померлому заповіла його мати ОСОБА_3 (а.с.16-18).
04 квітня 2012 року у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини після померлого 30.03.2012 року чоловіка ОСОБА_2
За життя ОСОБА_2 заповіту не складав. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, інших спадкоємців за законом чи за заповітом або осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_2 немає.
Позивач, звернувшись в травні 2018 року до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою нотаріуса від 15 травня 2018 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з виявленими виправленнями в правовстановлюючих документах на спадкове майно, які належним чином не засвідчені (а.с.27, 28).
Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_7 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1223, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт.Царичанка вул.14-ї Гвардійської дивізії, 72 Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 30 березня 2012 року.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ