У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"11" вересня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про визнання особи такою, яка не є контролером банку та/або пов'язаною особою та не була такою протягом 2014-2015 р.р. включно,-

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про визнання особи такою, яка не є контролером банку та/або пов'язаною особою та не була такою протягом 2014-2015 р.р. включно та 05 вересня 2018 року була передана в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Суддя, вивчивши матеріали позовної заяви, зміст та обґрунтування позовних вимог, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач звертаючись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», просить суд: визнати ОСОБА_1 особою, яка не є контролером Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» та/або пов'язаною з Публічним акціонерним товариством «Український Професійний Банк» особою та не була такою особою протягом 2014 р. - 2015 р. включно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що він до червня 2015 року користувався послугами ПАТ «Український Професійний Банк» як клієнт банку, а саме: зберігав кошти на рахунках, відкритих в банку на його ім'я та здійснював операції з цими коштами, в тому числі погашення за рахунок коштів, які знаходились на його рахунках в ПАТ «УПБ», кредитів, отриманих в банку. Крім цього, в період з 1999 року по липень 2001 року він перебував на посаді Голови Ради ПАТ «УПБ». Згідно з рішенням Загальних зборів ПАТ «УПБ» від 02 липня 2001 року йому було виведено зі складу Ради ПАТ «УПБ» та обрано Головою Ради іншу особу. Також, він являється власником 100 акцій ПАТ «УПБ», що складає 0,0000002 від статутного капіталу банку. З вересня 2015 року Господарським судом Київської області слухається справа № 911/3880/15 за позовом ПАТ «УПБ» до ПрАТ «Банкомзв'язок» (позичальник банку) про стягнення на користь банку заборгованості по кредитному договору. Заперечення ПрАТ «Банкомзв'язок» проти позову ПАТ «УПБ» ґрунтувались на тому, що в травні 2015 року кредит було погашено поручителем - ОСОБА_1 з його рахунку, відкритого в ПАТ «УПБ». ПАТ «УПБ» аргументував свою позицію по справі тим, що вважає нікчемними і договір поруки, укладений з ОСОБА_1, згідно з яким останній поручився перед банком за повернення ПрАТ «Банкомзв'язок» кредиту, і саме погашення кредиту поручителем. На підтвердження нікчемності, банк, зокрема, посилався і на факт знаходження ОСОБА_1 в переліку пов'язаних з банком осіб, що, на думку банку, свідчить про нікчемність укладеного ним з банком договору поруки. Вказані вище дані є загальновідомими, знаходяться в публічному доступі внаслідок оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. В процесі розгляду згаданої вище господарської справи, одним із доводів банку в підтримку позовних вимог щодо стягнення кредиту, наданого банком ПрАТ «Банкомзв'язок», який було погашено ним повністю 27 травня 2015 року, було те, що таке погашення не може вважатись правомірним у зв'язку з тим, що він є пов'язаною особою, а саме - контролером банку і нібито, мав можливість здійснення вирішального впливу на управління та діяльність банку. В зазначеному вище переліку пов'язаних з банком осіб станом на 29 травня 2015 року серед таких осіб вказане його прізвище. Підстави для внесення юридичних та фізичних осіб до вказаного переліку в цьому не зазначаються, про включення його до цього переліку безпосередньо після здійснення цієї дії, ПАТ «УПБ» йому не повідомляв. Вважає факт включення його до переліку пов'язаних з банком осіб є суперечливим (з огляду на протилежний зміст звітності про структуру власності банку станом на різні дати) та негативно впливає на його права і обов'язки. Зокрема, виходячи з цього факту до нього застосовуються таку негативні наслідки, як: заперечення його права вільно розпоряджатись своїми коштами на його рахунках в банку, заявлення до нього, як до пов'язаної з банком особи, вимоги про відшкодування шкоди, які він, нібито, заподіяв банку.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При цьому, відповідно до ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні відносини мають комплексний характер і складну структуру. Так, корпоративні відносини включають групу внутрішніх відносин - їх суб'єктами є учасники (засновники) господарської організації, сама господарська організація (як юридична особа, суб'єкт права) та її органи, і групу відносин зовнішнього характеру, що виникають між господарською організацією і третіми особами.

Внутрішні корпоративні відносини визначаються як відносини, що виникають з участі в капіталі господарської організації. Внутрішні корпоративні відносини поділяються на такі групи:

1) відносини між учасниками (засновниками, членами, акціонерами) господарської організації. Ці відносини, як правило, мають цивільно-правовий характер (їх учасники рівноправні, автономні), засновані на договорі про створення господарської організації, який називається установчим або засновницьким;

2) відносини між господарською організацією та її учасниками. Такі правовідносини випливають не з договору між рівними суб'єктами, а з факту заснування господарської організації як юридичної особи і наділення її майном. Вони засновані не на принципах автономії волі і рівноправності сторін, а на принципах контролю, залежності, волі більшості;

3) відносини між різними органами господарської організації. Ця група належить до відносин владно-управлінського характеру.

Таким чином, з огляду на повідомлені позивачем відомості вбачається, що позовні вимоги останнього безпосередньо стосуються включення його до переліку пов'язаних з банком осіб, оспорювання поруки останнього перед ПрАТ «Банкомзв'язок», що випливало із факту зайняття останнім посади Голови Ради ПАТ «УПБ» та здійснення своєї фінансові діяльності з боку банку, де позивач займав відповідну посаду, з огляду на що, між відповідачем ПАТ «УПБ» та позивачем склалися корпоративні відносини, як між банком та колишнім його учасником з приводу діяльності самого банку в частині укладення кредитних договорів, забезпечувальних правочинів та внесення позивача до відповідних переліків осіб, пов'язаних із банком.

З огляду на вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про визнання особи такою, яка не є контролером банку та/або пов'язаною особою та не була такою протягом 2014-2015 р.р. включно в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 260, 353, 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про визнання особи такою, яка не є контролером банку та/або пов'язаною особою та не була такою протягом 2014-2015 р.р. включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: