РІШЕННЯ

іменем України

"28" серпня 2018 р. 145/1161/18

2/145/719/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання осіб такими, що втратила право користування житлом, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_5,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що йому на праві власності належить 53/100 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2, 47/100 часток даного житлового будинку належить його тітці ОСОБА_5.

Даний житловий будинок поділено на два окремих домогосподарства з окремо обладнаними входами та окремо огородженими подвір'ями та земельними ділянками. Він перебував в фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою в даній справ, ОСОБА_3, проживав разом з нею та її донькою ОСОБА_4 однією сім'єю. Вони зареєстровані в належному йому житлі, яке він отримав у спадок після смерті свого батька ОСОБА_6.

Відповідачі, як члени його сім'ї мали право користуватись належним йому житлом, але особисте життя з ОСОБА_3 в нього не склалось і 10 вересня 2016 року вони розірвали їх стосунки і вона разом зі своєю дочкою переїхала на постійне місце проживання в інше житло. На теперішній час вони проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Вже на протязі останнього року і дев'яти місяців відповідачі в належній йому нерухомості не проживають, його житлом не користуються.

У нього з відповідачами склались неприязні відносини, він неодноразово звертався до них з проханням добровільно скасувати свою реєстрацію в належному йому житловому будинку, але йому було відмовлено, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

На даний час він має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але реєстрація відповідачів в належному йому житлі перешкоджає йому це зробити, тому вн позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житлом в АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задоволити.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивачу на праві власності належить 53/100 частина житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2003 року (а.с. 5), зареєстрованого в КП „ ВООБТІ" 09 листопада 2004 року.

47/100 часток даного житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2, належить ОСОБА_5, яка є тіткою позивача, що стверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 31 травня 1982 року, зареєстрованого в КП „ ВООБТІ" 12 липня 1982 року (а.с. 6), технічним паспортом (а.с. 15) та рішенням Гніванської міської ради № 134 від 10.07.1986 року про перерахунок частин будинку та фактичного користування (а.с. 16).

Відповідно до розпорядження Гніванської міської ради від 17 лютого 2016 року про перейменування вулиць та провулків міста Гнівань та села Грижинці вулицю Ковпака в місті Гнівань перейменовано на вулицю Затишну (а.с. 7).

В даному будинку, крім нього та ОСОБА_7 зареєстровані також відповідачки по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що стверджується копією домової книги (а.с. 18-19)

Вже на протязі останнього року і дев'яти місяців відповідачки в належній позивачу нерухомості не проживають, його житлом не користуються, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 57 від 08 червня 2018 року (а.с. 12), довідкою Гніванського КП «Гніваньводопостач» № 2191 від 12 червня 2018 року (а.с. 13).

Відповідачки не відносяться до членів сім'ї позивача, з 10 вересня 2016 року постійно з ним не проживають та спільного господарства не ведуть і відповідно до норм статей 71 та 163 ЖК України втратили право на проживання в належному позивачу житловому будинку, оскільки протягом останнього одного року і дев'яти місяців вони не проживають в ньому і підстав для збереження за ними права на користування належним йому житловим будинком немає.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житлом в АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 04.09.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.