Справа № 580/1024/18
Номер провадження 2/580/419/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

з участю секретаря судового засідання - Сивоконь А.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Калюжненської сільської ради Лебединського району Сумської області про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилаються на те, що 16.11.2004 року в с. Калюжне Лебединського району Сумської області року помер ОСОБА_2, який проживав однією сімєю із його матір ОСОБА_3, без реєстрації шлюбу.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на право на земельну ділянку розміром 5,44 га в межах згідно з планом , яка розташована на території Калюжненської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Окрім нього позивача, спадкоємців у ОСОБА_2 не було, дітей він не мав, з 1995 року проживав однією сімєю із ОСОБА_3, до дня її смерті, 23.07.2001 року, тому він спадкоємцем відповідно до ст. 1266 ЦК України.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні стосунки і порекомендовано звернутися до суду.

Тому він звернувся до суду і просить встановити факт проживання його матері ОСОБА_3, померлої 23.07.2001 року однією сімєю з ОСОБА_2, померлим 16.11.2004 року; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,44 га, яка розташована на території Калюжненської сільської ради, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належного йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії СМ 3159 , виданого 12.01.2001 року Калюжненською сільською радою і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3156 , яка належала ОСОБА_2 померлому 16.11.2004 року.

Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач свої вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову не заперечив.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено наступне.

Позивач просить встановити факт спільного постійного проживання однією сімєю померлого ОСОБА_2, померлого 16.11.2004 року з ОСОБА_3 померлою 23.07.2001 року.

Встановити факт спільного проживання іншим шляхом неможливо. Встановити факт спільного проживання позивачу необхідно для оформлення спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Калюжненської сільської ради Лебединського району Сумської області № 10/02-30 від 03.01.2018 року (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_2 , який помер 16.11.2004 року на день смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала без реєстрації та вела спільне господарство ОСОБА_3 з 01.01.1995 року по день її смерті.

З копії свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1968907 від 27.09.1963 року (а.с.8) вбачається, що 01.09.1963 року ОСОБА_3 Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області народився ОСОБА_1, матірю якого є ОСОБА_3.

Згідно ст.1266 ЦК України, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу у певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення підвідомчі судам. Якщо законодавство не передбачає можливості встановлення даних фактів іншим шляхом, але від їх установлення залежить зміна, виникнення особистих та майнових прав громадян, то згідно ст.259 ЦПК України, суд вправі встановити даний факт.

Оскільки встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 разом зі своєю жінкою ОСОБА_4 однією сімєю не менше 5 років тягнуть для позивача юридичні наслідки - отримання свідоцтва про право на спадщину, а у позасудовому порядку встановити цей факт неможливо, і діюче чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, тому на підставі п.5 ст.256 ЦПК України вказаний факт, необхідно встановити за рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 того ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. До складу спадщини померлого ОСОБА_2 входить право власності на земельну ділянку площею 5,44 га, яка розташована на території Калюжненської сільської ради, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належного йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії СМ 3159 , виданого 12.01.2001 року Калюжненською сільською радою і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3156 Належність померлому ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки ніким не оспорюється.

За таких обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і встановлення факту, що його мати постійно проживала однією сімєю з ОСОБА_2 в с. Калюжне Лебединського району Сумської області, з січня 1995 року і до дня смерті ОСОБА_3, 23.07.2001 року та визнати право власності на спадкову земельну ділянку в порядку ст. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись ст.ст. 4, 23, 81, 95,141,258-259, 264- 265, 272- 273, 315- 316, 352, 354, 355 ЦПК України, 392,1216,1218, 1266, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3, померлої 23.07.2001 року однією сімєю з ОСОБА_2, померлим 16.11.2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 5,44 га, яка розташована на території Калюжненської сільської ради, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належного йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії СМ 3159 , виданого 12.01.2001 року Калюжненською сільською радою і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3156 , яка належала ОСОБА_2 померлому 16.11.2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чхайло О. В.