УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 755/18505/16-ц

провадження № 61-42399ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року, за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У травні 2017 року ОСОБА_6порушила питання про забезпечення її позову - накладення арешту та заборону вчиняти будь-які дії по відчуженню або обтяженню у будь-якій формі на майно ОСОБА_4, а саме: 1/6 частини двокімнатної квартири, загальною площею 44,6 кв. м, житловою площею 30,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; на автомобіль «Toyota Camri», державний номерний знак НОМЕР_1; на будь-яке рухоме та нерухоме майно чи майнові права, що на праві власності належать ОСОБА_4

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києвавід 11 липня 2018 року, заяву ОСОБА_6 задоволено частково.

Накладено арешт на 1/6 частини двокімнатної квартири, загальною площею 44,6 кв. м, житловою площею 30,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Накладено арешт на автомобіль «Toyota Camri», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 151 ЦПК України2004 року суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 152 ЦПК України2004 року позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи наведені ОСОБА_6 обставини, дійшов правильно висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане майно може утруднити можливе виконання рішення суду в подальшому, у разі задоволення позову.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуючи судові рішення убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Правильне застосування норм статей 151-152 ЦПК України 2004 року є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року про забезпечення позову, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В.П. Курило

М.Є.Червинська