Номер провадження: 22-ц/785/1757/18
Номер справи місцевого суду: 493/233/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи філія Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, про визнання права власності на автомобіль, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року (суддя Ільніцька О.М.),

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, просила визнати за нею право власності на автомобіль. Позов обґрунтовано тим, що в жовтні 2008 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 за 70 тис. грн. автомобіль HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, який раніше належав покійній ОСОБА_5, спадкоємцем після смерті якої є відповідач ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_4 запевнив її, що автомобіль належить йому, так як він придбав його як заставне майно в ТОВ «Ощадбанк», на підтвердження чого надав довідку банку про внесення ним коштів за придбаний автомобіль. В підтвердження отримання від неї коштів у зазначеній сумі ОСОБА_4 надав їй письмову розписку та передав автомобіль. Оскільки автомобіль на імя ОСОБА_4 у МРЕВ зареєстрований не був, вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль. Позивач вважає, що розписка, надана ОСОБА_4 про отримання від неї коштів, є підтвердженням укладення між ними договору купівлі-продажу автомобіля, умови договору виконані, так як вона сплатила кошти, а ОСОБА_4 передав їй автомобіль, тому просила визнати за нею право власності на автомобіль HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення.

08.06.2018 року до початку розгляду справи в апеляційному суді від ОСОБА_2 надійшла заява №22-11381/18 про залишення її позовних вимог без розгляду з підстав, передбачених ст. ст. 257, 374, 377 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши подану заяву, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, звернення позивача до суду з заявою про залишення позову без розгляду це право позивача, передбачене цивільно-процесуальним законом України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 про залишення її позовних вимог до ОСОБА_3, треті особи філія Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, про визнання права власності на автомобіль, без розгляду, підлягає задоволенню, а рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року скасуванню, оскільки це є волевиявленням позивача, яким він з урахуванням принципу диспозитовності (ст. 13 ЦПК України) розпорядився на власний розсуд та права відповідачів при цьому не порушуються.

Керуючись ст. ст. 257, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи філія Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, про визнання права власності на автомобіль залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складений 12 червня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_7