Справа № 147/1242/17
Провадження № 2/135/120/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

при секретарі Ступак Ю. О.,

позивачки ОСОБА_2,

представника позивачки

-адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи-

ГУНП у Вінницькій

області ОСОБА_5,

представник прокуратури ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку загального провадження, у місті Ладижин Вінницької області, у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України,слідчого Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління національної поліції у Вінницькій області,про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом до Державної казначейської служби України, слідчого Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління національної поліції у Вінницькій області, на обґрунтування якого повідомила, що 01.10 2017 року вона звернулася до Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій вказала, що приблизно о 05:00 год. 30.09.2017 року по вул. Соборній в смт. Тростянець Тростянецького району Вінницькій області їй та її хлопцеві ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження з хуліганських мотивів ОСОБА_8, який наніс їй один удар правою ногою в щелепу. Зазначила, що нанесеними тілесними ушкодженнями їй завдано маральної шкоди, як оцінена нею у 10000грн. Після звернення до поліції вона отримала талон повідомлення № 139, з якого вбачається, що заяву про злочин в порядку ст.. 214 КПК України прийняв слідчий слідчого відділення ОСОБА_4, про що було здійснено відповідний запис за № 2379 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 01.10.2017 року, однак станом на зазначену дату витягу так і не отримала. Тому її адвокат звернувся до слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області з скаргою на бездіяльність слідчого Шамрієнка В.М., яка була слідчим суддею задоволена. Бездіяльністю слідчого їй завдана моральна шкода у звязку з душевними стражданнями, яку вона оцінює в 100 000грн. У звязку з чим просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь у відшкодування моральної шкоди, з урахуванням змінених позовних вимог, 3 000грн.

Позивачка ОСОБА_2 та її адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання позов підтримала та просили задовольнити вимоги, викладені у ньому.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що єдиною підставою для стягнення моральної шкоди позивачка визначає бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_2 Однак, такі відомості насправді було внесено за № 0000261 за ознаками ч.1 ст.296 КПК України, проте даний факт слідчим суддею не було взято до уваги. Також посилається на те, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди, існування причинного звязку між діяннями органу досудового розслідування та шкодою.

Представник третьої особи- ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про що свідчить, зокрема, оголошення про виклик відповідача для участі у судовому засіданні, яке було опубліковано на сайті Ладижинського міського суду Вінницької області за посиланням https://lgm.vn.court.gov.ua/sud0211/pres-centr/ogoloshenya_pro_vukluk/.

Згідно поданого відзиву позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачкою не наведено жодної із визначених законодавством підстав, які б надавали їй право на відшкодування моральної шкоди. Також не наведено будь яких переконливих доказів, які б вказували на те, що внаслідок бездіяльності слідчого вона зазнала душевних страждань, та не наводить жодного обґрунтування і розрахунку, яким вона керувалася, приходячи до висновку, що їй у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 100 000грн.

Представник прокуратури ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи це тим, що слідчим права ОСОБА_2 порушено не було, адже відомості за її заявою було внесено до ЄРДР та проводилось досудове розслідування.

Вислухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 76,77,80,81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом роз'яснень, що містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно, приблизно о 05:00 год. 30.09.2017 року, по вул. Соборній в смт. Тростянець Тростянецького району Вінницькій області було вчинено кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_2 По даному факту відомості до ЄРДР були внесені 01.10.2017 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 296 КК України. ОСОБА_2 визнано потерпілою, їй повідомлено про її процесуальні права та обов'язки, а також допитано як потерпілу, відповідно до протоколу від 02.10.2017року.

Заява позивачки про вчинення кримінального правопорушення Тростянецьким ВП Бершадського ВП прийнята 01.10.2017 року та зареєстрована за № 2379 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також приєднана до кримінального провадження № 0000261 від 01.10.2017 року. ОСОБА_2 була визнана потерпілою по даному кримінальному провадженню, їй було проведено судово медичну експертизу.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із заяви ОСОБА_2 від 01.10.2017 року видно, що вона подана на адресу Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, у якій вона повідомляє про злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, вчинений громадянином ОСОБА_8 та просить внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом її побиття, надати відповідний витяг.

Із талону повідомлення № 139 видно, що її заяву прийнято 01.10.2017 року та зареєстровано за № 2379 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Із витягу з кримінального провадження № 0000261 видно, що 01.10.2017 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 30.09.2017 року, близько 05. год. ранку в смт. Тростянець Вінницької області на вул.. Соборна Романишину Олексію Івановичу та ОСОБА_2 знайомою особою з хуліганських мотивів спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та забоїв в області голови та інших частин тіла.

Із повідомлення слідчого СВ Тростянецького ВП, капітана поліції ОСОБА_9 від 01.10.2017 року, за вих. № 4766/208 -2017 від 02.10.2017року видно, що ОСОБА_2 повідомлена про те, що її заява з приводу хуліганських дій відносно неї розглянута, попередня кваліфікація кримінального правопорушення : ч. 1 ст. 296 КК України.

Із постанови про призначення судово медичної експертизи від 02.10.2017 року, видно, що слідчим було призначено судово медичну експертизу ОСОБА_2, до проведення якої залучено завідуючого Ладижинського районного відділення судово медичної експертизи ОСОБА_10

Із скарги адвоката ОСОБА_3 від 10.10.2017 року видно, що він звернувся до слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області та просив визнати бездіяльність слідчого Шамрієнка В.М., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 296 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_2 від 01.10.2017 року та зобовязати внести такі відомості.

Із ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області видно, що визнано бездіяльність слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобовязано слідчого внести такі відомості за заявою ОСОБА_2 від 01.10.2017 року.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

З аналізу приведених доказів видно, що права позивачки, як потерпілої від кримінального злочину, не були порушені, слідчий не допустив бездіяльності при розслідуванні кримінального провадження за заявою ОСОБА_2, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати за відповідним предметом позову.

На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, керуючись п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, слідчого Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління національної поліції у Вінницькій області, про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя