Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/949/17 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.,

ОСОБА_1

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №283/949/17 за позовом ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Тимошенка А.О. у м.Малин,

встановив:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 12468грн.78коп. за кредитним договором від 21.04.2011 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не виконує зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту 7135грн.13коп., а також по процентах, пені, штрафах.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказує, що 16.06.2016 року вона повідомила невідомим особам по телефону пін-код до своєї кредитної карти. Усвідомивши, що кошти можуть бути викрадені, одразу зателефонувала до банку і оператор запевнив її, що картку заблоковано. Проте, 17.06.2016 року з її кредитної карти були зняті кошти в розмірі 7135грн.13коп. вважає, що банк безпідставно без її заяви розблокував карту, а тому вона не повинна сплачувати ці кошти.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Частинами першою, другою ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 21.04.2011 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на залишок заборгованості, а відповідачка взяла на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів Банку та плати за користування ними.

Такий договір укладено між сторонами шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що повідомлена про зміст цих Умов та про розміщення їх тексту на офіційному сайті Банку, про що зазначено у тексті анкети (а.с.7-23).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, а тому ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 12468грн.78коп., з яких: тіло кредиту - 7135грн.13коп., відсотки за користування кредитом 1058грн.36коп., пеня 3205грн.35коп., штрафи 500грн. та 564грн.94коп.

Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Заборгованість по відсотках нарахована, виходячи із ставки 43,2%, а не 30%, передбачених умовами договору, пеня нарахована у подвійному розмірі за певні періоди, що визнано позивачем шляхом подання відповідного розрахунку суду апеляційної інстанції (а.с.176). Крім того, суд першої інстанції стягнув за одне й те саме порушення зобовязання і пеню, і штрафи. У задоволенні вимоги про стягнення штрафів в звязку наведеним належить відмовити.

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8719грн.24коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 7135грн.13коп., по відсотках 834грн.11коп., по пені 750грн. Зазначення позивачем в розрахунку (а.с.176) заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7569грн.16 коп. не має значення для вирішення спору, оскільки вказана сума виходить за межі позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність підстав для покладення на неї зобовязання за кредитним договором з огляду на те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи її кредитними коштами в сумі 7135грн.13коп., суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Разом з тим, користувач несе відповідальність за здійснення платіжних операцій, якщо він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_2, аудіозапису її телефонної розмови від 21.06.2016 року з оператором банку, відтвореної в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, зясовано, що 16.06.2016 року їй зателефонували невідомі особи, які назвались представниками банку, і яким вона повідомила ПІН-код до кредитної картки, а також паролі для входу до інтернет-банку Приват24, які надійшли на її мобільний телефон у вигляді СМС-повідомлень від ПАТ КБ «Приватбанк». 16.06.2016 року ОСОБА_2 у телефонному режимі повідомила про зазначені обставини ПАТ КБ «Приватбанк» і на її вимогу була заблокована кредитна карта. Із проханням про блокування системи Приват24 вона до позивача не зверталася. Увечері 16.06.2016 року шляхом входу в систему Приват24 вона самостійно змінила ПІН-код до пенсійної карти і поповнила рахунок мобільного телефона. Система Приват24 передбачає функцію розблокування карти особою, яка має до неї доступ.

17-20 червня 2016 року невідомі особи, без картки, через систему Приват24 вчинили платіжні операції, внаслідок яких зняли з кредитного рахунку ОСОБА_2 7135грн.13коп. 21 червня 2016 року на прохання ОСОБА_2 банк заблокував систему Приват24.

Враховуючи, що доступ невідомими особам до системи Приват24 і можливості розблокувати карту надала сама відповідачка, яка не вимагала від банку блокування цієї системи, вона має нести відповідальність за кредитним зобовязанням.

ОСОБА_2 є інвалідом другої групи і звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2018 року і ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7569грн.13коп., по відсотках в розмірі 834грн.11 коп. та по пені в розмірі 750 грн., а всього 9153грн.87коп. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: