АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/1147/16-ц № апеляційного провадження: 22-ц/796/982/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4

на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що 18.07.2011 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 296 521 грн. 20 коп., що еквівалентно 37 200 доларів США. На забезпечення виконання грошових зобов'язань боржника за вказаним договором, між сторонами 18.07.2011 року укладено договір іпотеки. Посилаючись на те, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 890 966 грн. 04 коп., позивач просив в рахунок погашення заборгованості в зазначеній сумі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права продажу квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, від його імені.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2016 року даний позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки посвідченим 18.07.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 4187, а саме квартиру № 29,загальною площею 59.6 кв.м у будинку АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_4 за договором дарування, посвідченого 16.09.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3586, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ОСОБА_5 з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з визначенням початкової ціни на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 12.05.2017 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15.06.2017 року виправлено описку та у резолютивній частині зазначено &que=;з укладенням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу&quві;.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, поданій ним від імені та в інтересах ОСОБА_4, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права,не повідомлення відповідача про судове засідання,розгляд справи за його відсутності,що призвело до неповноти з'ясування обставин,що мають значення для справи та помилковості висновків суду. Зазначає, що відповідач був позбавлений можливості надати свої пояснення щодо предмету спору та наявні у нього докази щодо погашення боргу позивачу матір'ю відповідача.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

До суду апеляційної інстанції відповідач та його представник не з'явилися, повідомлені належним чином. Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою свідка, оскільки таке не свідчить про поважність причин неявки самого відповідача та його представника та про неможливість надання ними оригіналів розписок на підвердження погашення боргу позивачеві за договором позики, який є предметом розгляду у даній справі. Крім того, з таким клопотанням сторона звертається повторно і розгляд справи у тому числі і з причин неявки свідка та її хвороби відкладався 07.12.2017 року та 01.02.2018 року.

За викладених обставин колегія суддів вважає причини неявки відповідача та його представника у судове засідання неповажними та виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України ухвалює провести апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивача вважає апеляційну скаргу безпідставною, зазначає, що відповідач зловживає процесуальними правами, навмисно ухиляється від повернення боргу. Позивач відповідно до умов укладених між сторонами договорів має право на задоволення своїх вимог у погоджений стороами спосіб.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того,що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення боргу забезпечені іпотекою, а відтак за умовами укладених договорів у рахунок погашення боргу іпотекодержатель може укласти від імені іпотекодавця договір купівлі-продажу предмету іпотеки за ціною, що буде встановлена після відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 18 липня 2011 року між сторонами було укладено Договір позики грошей, відповідно до якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 296 521 грн. 20 коп., що за домовленістю сторін сторони вважають як еквівалент 37 200 доларів США, а відповідач прийняв ці кошти та зобов'язався їх повернути у повному обсязі до 18.10.2011 року .

У п.3 Договору позики грошей сторони погодили, що Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику в національній валюті України - гривні, виходячи з курсу НБУ, який є більшим - або курс на день укладення цього договору, або курс на день фактичного повернення позики.

Даний договір укладений у письмовій формі і підписаний сторонами без застережень, в установленому законом порядку не оспорювався та не визнаний недійсним.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України ).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На час звернення позивачем до суду сума боргу відповідача за курсом НБУ складала 890 966 грн. 04 коп.

Належних, допустимих та достовірних доказів на спростування наявності боргу та його розміру відповідачем не подано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Повернення грошових коштів у разі заперечення такого позикодавцем має бути підтверджено письмовими доказами, наприклад відповідною розпискою, поверненям боржнику оригіналу договору позики, іншими письмовими доказами і не може доводитися показанями свідків, а відтак посилання в апеляційній скарзі на те, що мати відповідача може підтвердити повернення ним боргу, не можуть бути прийняті до уваги.

Виходячи зі змісту долученої відповідачем світлокопії непосвідченої розписки про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_8 1000 дол.США (а.с 74), такий документ не дає підстав для беззаперечного висновку про отримання позивачем такої суми у погашення боргу за договором позики, укладеним між сторонами, та не виключає можливості наявності договірних правовідносин між особами, вказаними в цій розписці .

18 липня 2011 між сторонами на забезпечення виконання боржником зобов'язань щодо повернення боргу за договором позики від 18.07.2011 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку позивачу належну йому квартиру АДРЕСА_1

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Судом встановлено, що строк дії іпотечного договору на час звернення кредитора до суду не сплинув, а основне зобов'язання боржник не виконав.

Відповідно до ч.5, 6 Закону України &q?, ;Про іпотеку&q?в'; дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Відповідно до п. 10 укладеного сторонами договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем свого зобов'язання повністю або частково.

У п.11 Договору іпотеки сторони зазначили, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один з способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя,яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; шляхом набуття права власності на предмет іпотеки;шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку встановленому ст.38 Закону України &q?хо; Про іпотеку&q? в;.

У п.11.3.2 договору іпотеки сторони погодили продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38Закону України &qusi;Про іпотеку&qu1.; за ціною, що буде встановлена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого договором способу звернення стягнення на предмет іпотки, відповідно до висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовилися, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Виходячи з зазначених положень закону та умов договору іпотеки, встановивши, що відповідач борг не погасив,суд дійшов підставного висновку про надання позивачеві як іпотекодавцю права на здійснення договору купівлі-продажу на свій розсуд будь-якому покупцю за ціною, визначеною суб'єктом підприємницької діяльності, і доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Доводи апелянта щодо неповідомлення його про час і місце судового засідання спростовуються зворотним поштовим відправленням 133, з якого вбачається, що виклик у судове засідання, призначене на 24.11.2016 року, був вручений ОСОБА_4 10.11.2016 року (а.с.61)

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Разом із цим, суд першої інстанції не зазначив у резолютивній частині оскаржуваного судового рішення, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у рахунок погашення боргу відповідача.

Вказана помилка підлягає виправленню шляхом доповнення резолютивної частині судового рішення реченням &qunb;В рахунок погашення заборгованості в розмірі 890 966 грн. 04 коп.&qu'>;

З огляду на таке рішення суду підлягає зміні,а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 268,367-368,374,376,381-384ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року змінити. Доповнити реченням &q?рг;В рахунок погашення заборгованості в розмірі 890 966 грн. 04 коп.&qu=';

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 18 червня 2018 року