печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі судового засідання - Лапцун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ в місті Києві Шворак Б.О., погоджене Начальником Печерського РВДВС міста Києва Коблош О.Й. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України до погашення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворак Б.О. звернувся до Печерського районного суду міста Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/ за межі України.

Подання мотивовано тим, що на виконанні в Печерському РВДВС міста Києва знаходиться виконавче провадження номер 52517597 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 1594009,00 гривень.

В рамках виконавчого провадження вчинено наступні дії: 04 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам; 04 жовтня 2016 року направлені запити для встановлення джерел отримання доходів та рухомого майна, що зареєстровано за боржником на праві власності; 08 листопада 2016 року постанова про відкриття виконавчого провадження вручена боржнику особисто; 26 жовтня 2016 року винесена постанова про арешт майна та внесено обтяження до відповідних реєстраторів, копії постанови надіслані сторонам. Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГУМВС в місті Києві за боржником на праві власності транспорті засоби не зареєстровані.

Разом з цим, боржником чиняться перешкоди у примусовому виконанні судового рішення.

В судовому засіданні державний виконавець та стягувач подання підтримали, просили задовольнити.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 52517597 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми грошових коштів в розмірі 1594009 грн.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам; 04 жовтня 2016 року направлені запити для встановлення джерел отримання доходів та рухомого майна, що зареєстровано за боржником на праві власності; 08 листопада 2016 року постанова про відкриття виконавчого провадження вручена боржнику особисто; 26 жовтня 2016 року винесена постанова про арешт майна та внесено обтяження до відповідних реєстраторів, копії постанови надіслані сторонам. Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГУМВС в місті Києві за боржником на праві власності транспорті засоби не зареєстровані.

За змістом ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

В ході судового розгляду встановлено, що боржник у виконавчому провадженні - ОСОБА_3 є пенсіонеркою та щомісячно з її пенсії відбувається відрахування грошових коштів на погашення заборгованості, саме в межах виконавчого провадження № 52517597. Інших регулярних доходів вона не отримує. Крім того, в її власності наявне нерухоме майно, на яке у встановленому законом порядку можливо звернути стягнення. Такі обставини не заперечувались в судовому засіданні стягувачем та державним виконавцем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не доведено факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ в місті Києві Шворак Б.О., погоджене Начальником Печерського РВДВС міста Києва Коблош О.Й. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України до погашення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя В.А. Писанець