Справа №489/2279/18
Провадження №2/489/1653/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: судді Румянцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визначення часток співвласників,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу №2402-Л нерухомого майна від 25.12.1998 року в звязку із тим, що цей договір був посвідчений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі. На теперішній час вони не мають можливості реалізувати свої права щодо відчуження нерухомого майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляється. А також просять визнати за позивачами по 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що у договорі купівлі-продажу не визначено частки співвласників.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 1599 від 20.04.1995 року, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 21 травня 1995 року за реєстровим №17163.

25 грудня 1998 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за №2402-Л був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №17163 від 11.01.1999 року.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

У звязку із наміром реалізувати свої права позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, однак листом приватного нотаріуса ОСОБА_6 щодо розяснення посвідчення договору купівлі-продажу від 06.04.2018 року, за вих.. № 83/01-16 їм відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений.

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що вони придбали будинок на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивачі вказують, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, позивачами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивачі на теперішній час не мають можливості реалізувати свої права щодо відчуження належної їм квартири, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.

Приймаючи до уваги те, що позивачі не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов у частині вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Положеннями частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи презумпцію рівності часток у праві спільної сумісної власності та відсутність обставин, які б давали підстави для відступлення рівності часток, збільшення чи зменшення їх розміру, позов у частині вимог про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру по 1/3 частки за кожним із позивачів підлягає задоволенню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.. ст.. 335, 368 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визначення часток співвласників задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за №2402-Л від 25.12.1998 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з одного боку, та ОСОБА_5, з іншого боку.

Визначити частки квартири АДРЕСА_1 за позивачами, а саме, за: ОСОБА_2 1/3 частки квартири АДРЕСА_1; ОСОБА_3 - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1; ОСОБА_4 - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕО 109747, виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 16 квітня 2004 року.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕР 573843 виданий Ленінським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 02 вересня 2016 року.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: м. Миколаїв, пр.-т Миру, 46, кВ. 99, паспорт серії ЕО 361472 виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 29 липня 1997 року.

Відповідач: ОСОБА_5, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа: Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа, юридична адреса якої: м. Миколаїв, пр.-т Миру, 36

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «20» червня 2018 року.