Справа№592/7935/18
Провадження №2/592/2648/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Тіптюк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу, третя особа ОСОБА_2,

за участю представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Кисіля А.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати незаконним звільнення, поновити на роботі на посаді начальника механозбирального цеху та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач вимоги мотивує тим, що по 05.06.2018 працював у АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на посаді начальника механозбирального цеху. Наказом № 313-к звільнений за прогул 29-31.05.2018 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивач не погоджується з наказом, оскільки не був допущений до роботи відповідачем. Так 29.05.2018 його перепустку було заблоковано, а працівники охорони повідомили, що адміністрація підприємства вирішила розірвати з ним трудові відносини та вказали на необхідність складання заяви про звільнення за власним бажанням. На прохання потрапити на робоче місце працівники охорони ніяк не відреагували. Уз в'язку з такими діями викликав поліцію. У той же день звернувся з заявою про причини перешкоджання роботі, але заяву не прийняли і порадили подати поштою, на роботу не виходити до відповіді. Не дочекався відповіді і прийшов на роботу 01.06.2018. Лише по приході у відділі кадрів йому надали відповідь. Також надали повідомлення про засідання профкому щодо надання згоди на звільнення. Втім подав заяву і просив відкласти засідання. 04.06.2018 звернувся із заявами на ім'я директора щодо надання документів щодо звільнення та заявою про те, що не відмовлявся надавати письмові пояснення стосовно відсутності на роботі 29-31.05.2018. Об 11-00 год 04.06.2018 відбулося засідання профкому на якому дали згоду на звільнення. Вважає, що відповідачем створені умови до звільнення, що вважає незаконним.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Також доповнив, що 29.05.2018 приблизно о 06-40 прийшов на роботу але перепустка на прохідній не спрацювала. Охоронці сказали, що керівництво наказало не пускати. На прохідній були присутні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. У зв'язку з тим, що його не допускали на робоче місце викликав поліцію і у їх присутності попросив, щоб його пропустили, але охорона не допустила. Приблизно о 10-00 29.05.2018 ходив у відділ кадрів, попросив папір і склав заяву про причини не допуску на робоче місце. У час цих подій проводилася нарада керівництва і його все одно не пропустили. Після цих подій пішов додому і на роботу не виходив 30.05.2018 і 31.05.2018. Потім 31.05.2018 близько 15-00 йому зателефонували і повідомили, що перепустка розблокована. Наступного дня 01.06.2018 прийшов на роботу та ходив на роботу 02.06.2016, 05.06.2016, а вже 06.06.2018 перепустка була заблокована. 06.06.2018 йому видали наказ про звільнення. Також вказав, що службові записки надані відповідачем схожі на підроблені, оскільки не відповідають формі електронного документообігу підприємства, не мають реєстраційних номерів та дат.

Представник позивача пояснив, що відповідачем перевірка щодо прогулу позивача належним чином не проводилася, документи про звільнення позивача готувалися поспіхом. Вважає, що вони не відповідають дійсності. Перешкоджання позивачу стати до роботи і вимушений прогул був підготовлений керівництвом підприємства і до виходу позивача на роботу 01.06.2018 вже було усе готове до звільнення.

Відповідачем наданий відзив. З позовом відповідач не погоджується і зазначив, що позивачу не було створено перешкод у доступі до роботи. 29.05.2018 позивач прибув на територію прохідної та повідомив працівників охорони про те, що його електронна картка-перепустка не спрацьовує для реєстрації під час входу. Працівниками охорони було запропоновано позивачу звернутись до управління персоналу для усунення можливої несправності електронної картки-перепустки, при цьому працівники охорони так і інші працівники не чинили перешкод позивачу у допуску на роботу. Позивач на вказану пропозицію відреагував агресивно, почав провокувати конфлікт із працівниками служби охорони та викликав працівників поліції. Потім він самовільно залишив територію підприємства. Вважає, що позивач не мав жодних підстав самовільно залишати територію підприємства 29.05.2018 та не прибувати на роботу 30.05.2018 та 31.05.2018 відповідно. 30.05.2018 на адресу підприємства від позивача надійшов лист з проханням пояснити причини не допуску його на територію підприємства. Листом від 01.06.2018 вих. №04/00-007558 позивача поінформовано про те, що факт не допуску на роботу не підтверджено та відсутність будь-яких перешкод для виконання посадових обов'язків. Просили відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні також позов не визнав та пояснив, що позивач без поважних причин був відсутній на роботі 29-31.05.2018, а тому були усі підстави для звільнення з роботи. Відповідач не створював перешкод позивачу у доступі до роботи.

Ухвалою суду від 04.09.2018 ОСОБА_2 залучено третьою особою. В судове засідання третя особа не з'явився, письмових пояснень не подав.

Ухвалою суду від 04.09.2018 зобов'язано відповідача надати докази по справі. Також ухвалою закінчено досудову підготовку по справі.

Суд, заслухавши учасників розгляду, які з'явилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач по 05.06.2018 працював у АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на посаді начальника механозбирального цеху та мав середньоденну заробітну плату у розмірі 690 грн.

Наказом №146-ок від 29.06.2014 для першої зміни механозбирального цеху встановлено режим роботи: початок роботи о 07 год. 00 хв., закінчення роботи о 16 год. 00 хв.

Документом, що надає працівнику підприємства право входу на територію підприємства є електронна картка-перепустка, що видається відділом кадрів кожному працівнику під час прийому на роботу.

Позивач регулярно виходив на роботу згідно встановленого робочого часу.

Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджується довідкою про заробітну плату позивача № ВКМ00000124 від 02.08.2018, зазначеним наказом №146-ок, яким встановлений режим роботи.

29.05.2018 року позивач прийшов на роботу та його не пропустили через прохідну. Через таку ситуацію позивач викликав поліцію. У присутності поліцейських позивач намагався пройти прохідну, втім на його перепустку не спрацьовувала система та охорона не пропускала.

У той же день позивач подав письмову заяву у адресу директора підприємства ОСОБА_8 заяву у якій просив пояснити причини з яких його не допущено до робочого місця.

У зв'язку з тим, що 29.05.2018 позивача не допустили до робочого місця, не пропустили через прохідну, він з того часу та 30.05.2018 і 31.05.2018 не виходив на роботу.

Встановлені обставини підтверджується «Журналом событий системы», заявою позивача, довідкою СВП ГУНП в Сумській області №401 від 08.06.2018, показами поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 які прибули на виклик та показами ОСОБА_11 працівника підприємства на час подій.

Згідно «Журнала событий системы» позивач проходив прохідну 28.05.2018, 01.06.2018 та у інші дні окрім 29.05.2018, 30.05.2018 і 31.05.2018.

Згідно довідки СВП ГУНП в Сумській області №401 від 08.06.2018 ОСОБА_1 дійсно звертався до Сумського ВИ ГУНП в Сумській області за фактом недопущення його на робоче місив охороною АТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш», його заява зареєстрована 29.05.20718 за № 35906.

Свідок ОСОБА_9, інспектор УПП в Сумській області, пояснив, що приблизно о 08-00 29.05.2018 разом з ОСОБА_10 приїхав на виклик ОСОБА_1 на прохідну на вул. Курській у м.Суми. Згідно виклику його не пускають на робоче місце. На місці ОСОБА_1 повідомив, що викликав поліцію щоб зафіксувати факт не допуску на роботу. ОСОБА_1 у їх присутності намагався пройти турнікет але він не спрацьовував на його перепустку. Останній питав охоронців чому його не пускають через прохідну, а охорона просто не пропускала.

Свідок ОСОБА_10, інспектор УПП в Сумській області, дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_9. Окрім того пояснив, що зі слів охорони та співробітників підприємства була команда не пускати ОСОБА_1 на роботу. Останній також неодноразово звертався до охорони щоб ті пустили, але його не пропускали і казали що є вказівка не пускати. Хтось із присутніх казав, щоб не пускали через скорочення. Потім їм на зміну приїхав екіпаж патрульної поліції з 2-ї роти.

Свідок ОСОБА_11, пояснив, що пропрацював на підприємстві понад 15 років, а потім його фактично примусили звільнитися. 29.05.2018 ще працював. Приблизно о 08-00 серед працівників поширилися чутки, що начальника цеху не пускають на підприємство. Близько 08-30 сам особисто був на прохідній і бачив, що ОСОБА_1 був на прохідній і намагався пройти через прохідну, але система не спрацьовувала на його перепустку. Останнього не пускали на підприємство. Свідок також пояснив, що інколи коли перепустка не спрацьовувала, охорона самостійно допомагала пройти турнікет, у них є для цього відповідна кнопка. У випадку з ОСОБА_1 казали, що не пропустять.

Також встановлено, що 29.05.2018 табельник ОСОБА_12 на ім'я в.о. ОСОБА_2 склала доповідну, що 29.05.2018 з 10-15 год. начальник механосбирального цеху ОСОБА_13 відсутні на робочому місці. 30.05.2018 аналогічна доповідна була складена ОСОБА_2 на ім'я директора товариства ОСОБА_8 за 30.05.2018 і 31.05.2018.

05.06.2018 позивача було звільнено з посади начальника механозбирального цеху у зв'язку з прогулом, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, про що був виданий наказ № 313-к від 05.06.2018. Наказ підписаний в.о. директора ОСОБА_2

У наказі зазначено, що «у зв'язку з відсутністю ОСОБА_1, начальника механозбирального цеху, на роботі 29.05.2018 року ( з 10-15 годин до 16-00 годин), 30.05.2018 року та 31.05.2018 року без поважних причин, що підтверджується актами відсутності працівника на роботі від 29.05.2018, 30.05.2018 та 31.05.2018 та табелем обліку використання робочого часу, з огляду на відмову від надання письмового пояснення щодо поважності причин відсутності на роботі, що підтверджується актом від 01.06.2018, керуючись статтями 147 - 149, пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України».

01.06.2018 позивач вийшов на роботу. У той же день директор підприємства ОСОБА_8 звернувся до Сумської професійної спілки «НІКМАС» зі зверненням №04/00-007565, щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин 29.05.2018, 30.05.2018 і 31.05.2018. До звернення додавалися згадані доповідні та акт про відмову у наданні пояснення. У звернення також містилося прохання розглянути питання в той же день.

04.06.2018 відбулося засідання Сумської професійної спілки «НІКМАС», яка надала згоду на звільнення ОСОБА_1 про що направили повідомлення № 11 - ПК від 05.06.2018.

Також встановлено, що 04.06.2018 ОСОБА_1 подав доповідну записку на ім'я директора підприємства ОСОБА_8 у котрій пояснив, що був відсутній на робочому місці саме через те, що 29.05.2018 не був допущений до робочого місця, охорона не пропустила.

Судом допитані свідки відповідача, ОСОБА_5, ОСОБА_14 і ОСОБА_15.

Свідок ОСОБА_5, начальник команди охорони «Укртехносінтез», пояснив, що по роботі займаються охороною АТ «ВНДІкомпресормаш». 29.05.2018 приблизно о 07-30 прибув на роботу, на прохідну АТ «ВНДІкомпресормаш». На прохідній ОСОБА_1 вказав, що його не пропускають на роботу. У зв'язку з цим порадив останньому звернутися до відділу кадрів. Свідок підтвердив, що на прохідну приїжджали поліцейські. Втім у їх присутності ОСОБА_1 до турнікету не підходив. Свідок пояснив, що на прохідній встановлено систему «Скуд», яка реєструє час проходу через прохідну. Система може не пропускати власників перепусток. Якщо система не пропускає то працівників направляють до відділу кадрів. У ОСОБА_1 була картка але система на неї не спрацьовувала, не пропускала. Поряд з цим свідок не зміг відповісти на питання з яких причин ОСОБА_1 не пройшов прохідну,

Свідок ОСОБА_14, провідний професіонал дирекції з безпеки АТ «ВНДІкомпресормаш», пояснив, що приблизно о 07-00 29.05.2018 перевіряв як працює охорона та дотримання співробітниками трудового розпорядку. ОСОБА_1 не пройшов прохідну і казав, що його не пропускають. На це порадив останньому звернутися до відділу кадрів. Свідок підтвердив, що приїжджали поліцейські. Втім ОСОБА_1 у його присутності та присутності поліцейських турнікет не проходив. Приблизно о 08-00 приходив на прохідну представник відділу кадрів ОСОБА_16. Про прогул ОСОБА_1 керівництво не повідомляв письмово. Усно доповів ОСОБА_17.

Свідок ОСОБА_15, начальник управління персоналом АТ «ВНДІкомпресормаш», пояснив, що кожного дня відбуваються наради з кадрових питань та з питань з приводу порушення трудової дисципліни. 29.05.2018 приблизно о 07-40 йому зателефонували з безпеки ОСОБА_14 чи ОСОБА_5 та запросили пройти на прохідну оскільки ОСОБА_1 влаштував скандал на прохідній, через те, що він не зміг пройти прохідну. Пропуск ОСОБА_1 не спрацьовував. Втім з цього приводу свідок не вживав ніяких заходів, щоб останній пройшов на робоче місце. 01.06.2018 приблизно о 09-00 год. ОСОБА_1 зайшов у відділ. Йому запропонували надати пояснення щодо відсутності на робочому місці 29.05.2018, 30.05.2018, 31.05.2018 однак він відмовився і його було попереджено про складання акту. Про від сутність ОСОБА_1 на роботі були складені акти про відсутність. Були службові записки ОСОБА_2 та табельщіка ОСОБА_12. На нараді обговорювали неявку на роботу ОСОБА_1, втім причини неявки не змогли встановити, оскільки він відмовився дати пояснення.

Зазначені покази свідків у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 не пройшов прохідну 29.05.2018. Втім свідки не дали відповіді суду про причини з яких ОСОБА_1 не пройшов прохідну та не потрапив на робоче місце. Позивач зазначав, що малася заборона від керівництва пускати через прохідну, але свідки цього не підтвердили. З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_14 чи ОСОБА_5 знали дійсну причину чому ОСОБА_1 не пройшов прохідну, адже телефонували і казали, що останній не пройшов прохідну.

Слід ставитися критично до показів свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_14, щодо причин з яких позивач не пройшов прохідну. Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_14 в силу своїх посад вочевидь могли знати, що ОСОБА_1 не пускають через прохідну, знали причину. Вони могли вжити відповідних заходів, щоб він пройшов прохідну і пішов до місця роботи. Начальник цеху на підприємстві є значущою керівною особою. Надивлячись на це, вони не вжили ніяких заходів упродовж тривалого часу. ОСОБА_14 вказав, що перебував на прохідній з метою контролю дотримання робітниками трудової дисципліни. Втім на його очах у період з 07-00 до 10-00 позивач не міг пройти прохідну та не потрапив на робоче місце. З цього приводу свідок не вживав заходів реагування на те, що позивач не потрапив на робоче місце, зокрема не подав доповідну відносно ОСОБА_1 за прогул тощо.

Покази свідка ОСОБА_15 є певною мірою нелогічними, щодо встановлення причин з яких ОСОБА_1 не був присутній на робочому місці 29.05.2018, 30.05.2018, 31.05.2018. Неявка на робоче місце начальника цеху є незвичною подією, втім не встановлювалися дійсні причини з яких він не з'явився на робоче місце.

З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 141, 142, 147, 149, 235 КЗпП України та локальними нормативними актами АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш».

Загальними зборами трудового колективу АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку, протокол № 1 від 27.02.2008.

Згідно з розділом 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівники підприємства зобов'язані своєчасно, до початку роботи, прибути на робоче місце та підготуватися до виконання трудових обов'язків, почати роботу відповідно до режиму робочого дня, встановленого на підприємстві та бути на робочому місці впродовж робочого часу за винятком перерв на відпочинок та харчування.

Згідно з розділом 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку адміністрація підприємства зобов'язана: неухильно дотримуватися вимог законодавства про працю та правил охорони праці, вживати заходів для вчасного усунення причин і умов, що перешкоджають нормальній роботі працівників; контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни; організувати облік робочого часу і табелювання працівників.

Згідно п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, час початку і закінчення роботи, перерва для відпочинку і харчування встановлюються графіком затвердженим головою правління і погодженим з профспілковим комітетом.

Згідно п. 7.2. Правил за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення з роботи. Згідно п. 7.3. до застосування дисциплінарного стягнення директор має право зажадати від працівника письмового пояснення. Відмова працівника надати пояснення не може бути перешкодою для застосування стягнення.

Згідно ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу.

З встановлених фактів і наведених положень у сукупності вбачається, що позивач з поважних причин не з'явився на робочому місці 29.05.2018, адже не був допущений до роботи відповідачем. Відповідач всупереч зазначеним положенням закону та Правил не виконав своїх обов'язків не забезпечив прибуття позивача на робоче місце тим самим створив перешкоди. Відповідач не вжив відповідних заходів для встановлення причин з яких позивач не потрапив на робоче місце.

Відповідач обмежився складанням доповідних про відсутність позивача на роботі 29.05.2018, 30.05.2018 і 31.05.2018. Втім жодних дій для усунення перешкод позивачу потрапити на роботу відповідач не вчиняв, не перевірив заяву позивача від 29.05.2018 для встановлення причин з яких позивач не потрапив на робоче місце.

З наведеного вбачається, що позивач з поважних причин 29.05.2018 не був на роботі. За своїм характером та змістом таке очевидне порушення прав позивача є приниженням людини. Влаштовувати кожного дня з'ясування причин з яких не допускають на роботу є вочевидь неприємним та принизливим, а тому неявка позивача на роботу 30 і 31 травня вочевидь є вимушеним тобто поважною причиною прогулу. Позивач зі свого боку вжив достатніх вичерпних заходів для явки на роботу, намагався пройти прохідну у продовж понад трьох годин, подав відповідну заяву на ім'я керівництва підприємства. Ураховуючи наведене слід визнати звільнення позивача незаконним та поновити на роботі.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

На час ухвалення судового рішення пройшло 69 робочих днів, а тому позивачу належить до виплати заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 47 640 грн. (69 днів*690 грн.). Таким чином з відповідача слід стягнути зазначену суму середнього заробітку.

Згідно ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення заробітної пати за один місяць у сумі 11 730 грн..

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави з позовів про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 1 409 грн. 80 коп..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1, до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», місцезнаходження м. Суми, пр-т Курський, 6, ідентифікаційний код єдрпоу 00220434, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу, третя особа ОСОБА_2, задовольнити.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника механозбирального цеху Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» наказом №313-к від 05.06.2018 за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника механозбирального цеху Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46 920 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь держави витрати у сумі 1 409 грн. 80 коп..

Допустити негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника механозбирального цеху та стягнення заробітної пати за один місяць у сумі 11 730 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.09.2018 року.

Суддя В.Г. Костенко