Справа № 360/536/18 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3116/18 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 23 19.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П., Фінагеєва В.О., розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - ПАТ «Київоблгаз»), в особі представника за довіреністю Майорової Ю.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 2 498,05 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 1 762 грн.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач займає та використовує житлове приміщення № 41 по вул. Ватутіна в смт. Клавдієво Бородянського району Київської області, до якого підведені всі необхідні комунікації по забезпеченню житла природним газом. Між Вишгородською філією позивача та відповідачем склались фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з газопостачання на підставі відкритого 26 листопада 2013 року особового рахунку № НОМЕР_1. Проте відповідач не в повній мірі оплачує надані послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість, погашення якої він ігнорує.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 17 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київоблгаз» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 2 498,05 грн. та на відшкодування судових витрат 1 762 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_4 посилається на те, що він та члени його родини мають пільги щодо сплати комунальних послуг на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», оскільки є інвалідом ІІ групи, прирівняним до інваліда війни. У 2014 році за спожитий природний газ в кількості 3 331 м3 за ціною 1,089 грн. за один м3 ним була повністю погашена заборгованість перед відповідачем за період з 16 серпня 2012 року по 7 серпня 2014 року, проте у 2015 році ПАТ «Київоблгаз» провело перерахунок по вартості одного м3 за ціною 1,89 грн., тому спірна заборгованість і виникла. Він продовжував користуватися газом та оплачував його вартість згідно фактичних показників лічильника, а не по надісланих квитанціях. Вказав, що був позбавлений можливості захистити свої права в суді з огляду розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз», в особі представника за довіреністю Руденка В.В., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Свої вимоги мотивувало тим, що 12 лютого 2015 року з відповідачем було складено акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ № НОМЕР_1 за 2014 рік згідно показань лічильника за грудень 2014 року та лютий 2015 року на рівні 4 346 м3 газу, що відповідає другій ціновій категорії споживання відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 3 квітня 2014 року № 420.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «Київоблгаз» за надання послуг з газопостачання природного газу у 2014 році становить 2 498,05 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ № НОМЕР_1, підписаного 12 лютого 2015 року сторонами, відомостями по зняттю показників газових лічильників за грудень 2014 року та лютий 2015 року Бородянської дільниці Вишгородської ФЕГГ, договором доручення від 31 липня 2015 року № 1-2015-337, довідкою з особового рахунку відповідача від 1 березня 2018 року та актом пуску газу від 26 листопада 2013 року.

Правовідносини між сторонами врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правилами), положеннями: статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; статті 714 ЦК України, якою встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також статтею 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 10 Правил, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється, починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики встановлено чотири категорії споживання природного газу, у кожної категорії своя ціна за одиницю об'єму.

Таким чином, застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача за показаннями лічильників газу) у попередньому році. Іншого порядку визначення обсягу річного споживання абонентом газу для обчислення ціни на газ Постанова Кабінету Міністрів України № 2246 від 9 грудня 1996 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» не передбачає.

Згідно пункту 15 Правил справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків встановлених цими Правилами.

Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу фактичного використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року фактичне використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості; у разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

Пункт 32 Правил встановлює обов'язок газопостачального підприємства визначати на основі саме фактичних обсягів використання природного газу споживачем у попередньому році та першому півріччі поточного року величину роздрібної ціни на природний газ для споживача на поточний рік та відповідно друге півріччя поточного року відповідно до пункту 10 цих Правил; проводити за підсумками року станом на 1 січня перерахунок оплати споживачем вартості спожитого в попередньому році природного газу залежно від обсягу його фактичного використання в попередньому році за роздрібними цінами, що діяли в попередньому році (такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року; проводити за підсумками першого півріччя поточного року станом на 1 липня перерахунок оплати споживачем вартості спожитого в першому півріччі поточного року природного газу залежно від обсягу його фактичного використання в першому півріччі поточного року за роздрібними цінами, що діяли в першому півріччі поточного року.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» від 3 квітня 2014 року № 420, у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води у багатоквартирних будинках за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 2 500 м3 на рік: за наявності газових лічильників 1,089 грн. за один м3, за відсутності газових лічильників 1,197 грн. за один м3, а за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 6000 м3 на рік: за наявності газових лічильників 1,788 грн. за один м3, за відсутності газових лічильників 1,965 грн. за один м3.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено розрахунок обсягу спожитого позивачем газу за 2014 рік з урахування фактичних показників лічильника газу, знятих його контролерами у житловому приміщенні, яким користується позивач, відповідно до порядку проведення розрахунку, встановленого пунктом 10 Правил, і встановлено, що за 2014 рік позивачем спожито 4 346 м3 газу, тобто більше ніж на 74 % річного, який становить 2 500 м3 обсягу споживання природного газу, згідно з яким застосовуються роздрібні ціни на природний газ вищої цінової категорії споживачів (1,788 грн. за один м3 газу).

Отже, вирішуючи спір, районний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ, розмір якої згідно розрахунку позивача становить 2 498,05 грн., оскільки з урахуванням показників лічильника відповідача обсяг споживання природного газу у 2014 році відповідає іншій ціновій категорії газу для населення.

Доводи апеляційної скарги є власними тлумаченнями позивачем спірних правовідносин, він не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та інших клопотань, хоча копію ухвали про відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи отримав особисто 23 квітня 2018 року (а. с. 27).

Відповідно до положень статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

Л.П. Сушко

В.О. Фінагеєв