Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2018 р. 145/679/18

2/145/541/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 10 серпня 2009 року у виконкомі Гаспринської селищної ради м. Ялти, АР Крим, Україна, вона зареєструвала шлюб з відповідачем по даній справі, про що складено відповідний актовий запис № 25. При реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище «Виноград» на прізвище чоловіка «Максимова».

Від сумісного проживання є спільна неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, 08.04.2010 р-н., який проживає в даний час з нею і після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вони з відповідачем домовились про порядок його участі в вихованні дитини після розірвання шлюбу. Питання щодо участі відповідача в утриманні дитини буде вирішувати в судовому порядку.

Сімейне життя у неї з відповідачем не склалось. Виявилось, що вони мають несумісні характери, різні погляди на життя, різні життєві принципи та цілі, по- різному уявляємо сімейні відносини та організацію сімейного життя. Основною причиною розпаду сім'ї стало те, що після анексії Криму, чоловік залишився проживати в м. Алупка, а вона з дитиною проживають за місцем її паспортної реєстрації в с. Тростянець, оскільки вони з відповідачем не змогли досягнути домовленості щодо визначення місця проживання їхньої сім'ї. Через тривале проживання окремо та рідкі зустрічі вони з чоловіком поступово відділились один від одного, втратили взаєморозуміння, при зустрічах між ними постійно виникають конфлікти.

Вже кілька років вони з відповідачем практично не живуть разом, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісного господарства, кожний з них живе своїм життям, плани на майбутнє у кожного з них свої.

Вважає, що шлюб фактично розпався, а тому виникла необхідність його розірвання.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Максимова».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності, проти задоволення вимог не заперечує.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10 серпня 2009 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

08 квітня 2010 року у них народився син - ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12,76-81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 10 серпня 2009 року виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради, м. Ялти, Автономної Республіки Крим, Україна між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 25, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 15 червня 2018 року.

Учасник справи якому повне судове рішення не було вручено в день його проголошення чи складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення якщо апеляційну скаргу подано протягом 30 днів вручення повного судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.