АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4168/18 Справа № 209/449/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1, та на домоволодіння по вул. 2-й провулок Алчевського, буд. 6 у м. Камянське Дніпропетровської області, які на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_4 та ОСОБА_2, із забороною вчиняти дії відносно відчуження чи передачі прав на вищевказане майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вищевказаної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Справа розглядається у відповідності до ч. 6 ст. 147, абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення», де передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується, зокрема, письмовими розписками представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 (а.с. 77), а також рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_7, які долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Встановлено, ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу в розмірі 17000,0 дол. США, що еквівалентно 459000,00 грн. та судові витрати в сумі 4942,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 46).

Забезпечуючи даний позов шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1, та на домоволодіння по вул. 2-й провулок Алчевського, буд. 6 у м. Камянське Дніпропетровської області, - місцевий суд не перевірив співмірність ринкової вартості вказаного майна з ціною заявленого позову.

Крім того, згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно №131068618 від 17.07.2018 року, право власності на будинок №6 по 2-ому провулку Алчевського у м. Камянське Дніпропетровської області зареєстроване лише за ОСОБА_2 на 1/2 частку (а.с. 84-88); інформація про реєстрацію права власності на другу половину вказаного нерухомого майна відсутня. Отже, місцевим судом не наведено належного обгрунтування твердження про те, що арештоване нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_4.

Судом першої інстанції не наведено обгрунтування наявності підстав для застосування саме арешту, як виду забезпечення даного позову, житлового будинку по 2-ому провулку Алчевського, буд. 6 у м. Камянське Дніпропетровської області та автомобіля HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1. Накладення арешту на житловий будинок та автомобіль є неспівмірним із заявленими вимогами.

Колегія звертає увагу, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов»язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно змісту позовної заяви та виділених матеріалів позивач ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_8 Федерації та мешкає по вул. Клубна, 6/Б у с. Дедеркой Туапсинського району Краснодарського краю у ОСОБА_8 Федерації.

Суду не представлені докази про наявність у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що правова норма п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України є імперативною; враховуючи особливості обраного забезпечувального заходу арешту рухомого та нерухомого майна, - місцевим судом безпідставно не виконано вимогу процесуального закону щодо зустрічного забезпечення.

Посилання на те, що відповідачі не заявили про зустрічне забезпечення не звільняє суд від обов»язку виконання вимог вищевказаної імперативної правової норми, приймаючи до уваги, що місцевим судом не встановлено відсутність можливості заподіяння збитків відповідачам у зв»язку із застосуванням арешту, як виду забезпечення позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи наведене вище, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Позивач має право звернутись до суду з іншою заявою для забезпечення свого позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді