21.06.18 Провадження 6/235/140/18
Справа 235/2428/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суд Донецької області судді Філь О.Є.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення примусового виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.06.2018 року надійшло клопотання ОСОБА_2 про забезпечення примусового виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому вона просила видати адресоване компетентному суду Російської Федерації клопотання про примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2017 року по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач проживає на території АР Крим, та на Конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка ратифікована Україною та РФ.

Дослідивши заявлене клопотання, суддя приходить до висновку, що воно не підлягає розгляду судом за наступних підстав:

Дійсно, згідно ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною та Росією, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення

подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення

підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс

рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання

судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

Стаття 1 зазначеної Конвенції передбачає, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав

таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної

Сторони.

Але в зазначеному випадку АР Крим, де проживає відповідач ОСОБА_3, не є територією Росії, а тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України.

Тому Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною та Росією, не підлягає застосуванню в зазначеному випадку.

Підвідомчість виконання рішень органам державної виконавчої служби визначена Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), відповідно до якої виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

На підставі викладеного, керуючисьКонвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст. 260, 261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення примусового виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишити без розгляду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 21.06.2018 року.

Суддя