АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 757/82/17-ц

провадження № 22-ц/796/3369/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року /Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О./

у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами, з урахуванням доповнень позовної заяви в ході розгляду справи, про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих написів:

- реєстраційний номер № 15419, вчиненого 11 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про звернення стягнення на майно, яке підлягає витребуванню, а саме автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.0 4АТ4, 2008 року випуску, сірого кольору, № кузову НОМЕР_2, НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1;

- реєстраційний номер № 22931, вчиненого 28 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про звернення з ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, боргу у сумі 140 786,17 грн. /а.с. 46-47/

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 190-193/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, зокрема не враховано, що положення ЗУ «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», статтею 26 якого визначено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса не передбачено. Також зауважив, що ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на момент звернення до приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. із заявами про вчинення виконавчих написів не мав оригіналу кредитного договору, оскільки останній залишився у м. Макіївка Донецької області. Вказав, що оскільки ОСОБА_4 не було повідомлено про підвищення відсоткової ставки та вона не надавала згоди на таке підвищення, сума заборгованості за кредитним договором не може вважатися безспірною.

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», згідно відзиву на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказав, що як п. 5 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», так і п. 6.2. Договору застави транспортного засобу, передбачають право заставодержателя /обтяжувача/ звернути стягнення на предмет застави /предмет забезпечувального обтяження/ на підставі виконавчого напису нотаріуса. Також зауважив, що позивачем в ході судового розгляду не доведено, що при вчиненні виконавчих написів, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не було подано нотаріусу будь-якого документу з Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в тому числі оригіналу кредитного договору.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?ре;Про судоустрій і статус суддів&q?т.;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &ququ;Про судоустрій і статус суддів&q?ло; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 02.09.2008 року між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством «Перший Український Міжнародний Банк», було укладено Кредитний договір № 6666998. /а.с. 11-13/

Відповідно до п. 1.2. вказаного Кредитного договору, цільове призначення кредиту: кредит надається Позичальнику для придбання транспортного засобу марки: Hyundai, номер кузову НОМЕР_2, НОМЕР_3, у продавця: ТОВ «Імперіал-Авто».

Також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № № 6666998 від 02.09.2008 року між ОСОБА_4та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством «Перший Український Міжнародний Банк», було укладено Договір застави транспортного засобу № 6847317 від 02.09.2008 року./ а.с. 16-18/

Пунктом 6.1. вказаного Договору застави транспортного засобу передбачено те, що заставодержатель вправі звернути стягнення на Предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця в таких випадках:

- у разі невиконання чи неналежного виконання Основного Зобов'язання /як в цілому, так і в тій чи іншій його частині/;

- у разі невиконання вимоги Заставодержателя про дострокове виконання Основного Зобов'язання у випадку будь-якого порушення умов Договору, на підставі якого виникло Основне Зобов'язання;

- незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у випадку будь-якого порушення Застводавцем умов цього договору застави;

- незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у випадку, коли Предмет Застави використовується Заставодавцем не за призначенням або з порушенням умов цього Договору щодо його використання;

- незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання, коли іншою особою розпочато процедуру звернення стягнення на Предмет застави;

- незалежно від настання строку Виконання Основного Зобов'язання у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом Заставодавця (якщо Заставодавець зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності);

- в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.2. Договору застави транспортного засобу передбачено, що звернення стягнення на Предмет Застави здійснюється на вибір Заставодержателя:

- на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- за рішенням суду;

- шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України.

11.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15419, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль - легковий універсал; марка: HYUNDAITUCSON 2.0 4АТ4; рік випуску: 2008; колір: сірий; № кузову: НОМЕР_2, НОМЕР_3; об'єм двигуна: 1975; тип пального: В; реєстраційний номер: НОМЕР_4 /«Предмет застави»/, що належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.08.2008 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету застави, запропоновано задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 19.08.2014 року по 25.10.2015 року, а саме: заборгованість за кредитом - розмірі 4 383, 16 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого станом на 25.10.2015 року становить 97 659, 37 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 447, 46 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого станом на 25.10.2015 року становить 9 969, 67 грн. та суми плати Стягувача за вчинення виконавчого напису - 1 000 грн., що разом становить суму загальної заборгованості у розмірі 108 629,04 грн. /а.с. 10/

Також встановлено, що 28.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22931, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору № 6666998 від 02.09.2008 року, боржником за яким є ОСОБА_4. Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.08.2014 року по 08.12.2016 року. Разом сума заборгованості становить - 140 786, 17 грн. /а.с. 83/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався ст.1 ЗУ «Про заставу», якою визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор /заставодержатель/ має право в разі невиконання боржником /заставодавцем/ забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду; ч.1, 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» про те, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави; ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» /зі змінами згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року/ про те, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом; п.5 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» /зі змінами згідно ЗУ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року/ про те, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із вказаних позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Встановивши, що і положеннями ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» /у ред. чинній на дату вчинення виконавчих написів нотаріусом/, і умовами Договору застави транспортного засобу, була передбачена можливість звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису, а також те, що позивачем не зазначено жодних підстав, у зв'язку з якими суд має дійти висновку про невідповідність вимогам закону виконавчого напису № 22931 від 28.12.2016 року, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Однак з таким висновком суду в повній мірі колегія суддів погодитися не можне, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказаний перелік, у відповідності до змін внесених ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року, розширено, а саме доповнено пунктом п'ятим щодо права обтяжувача звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-ІV є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у зв'язку з чим Закон України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню лише в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому Законом, або в позасудовому порядку.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом у зазначеній редакції не передбачалось.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6-89 цс 14 від 09.07.2014 року.

При цьому, пунктом 2 «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» визначено, що дія вказаного Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

З урахування вищевказаного, доводи ПАТ «ПУМБ» у відзиві на апеляційну скаргу про те, що станом на дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 15419, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, згідно Договору застави транспортного засобу № 6847317 від 02.09.2008 року, положеннями ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» було передбачено право позивача звернути стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису, є помилковими, та такими, що не спростовують доводів апеляційної скарги у відповідній частині, зважаючи на те, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення Кредитного договору /02.09.2008 року/ у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин, вчинений 11.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15419, боржник: ОСОБА_4, не може підлягати виконанню, а вимоги апеляційної скарги у зазначеній частині підлягають задоволенню.

Водночас, як вірно визначено судом першої інстанції, та не спростовувалося апелянтом в апеляційні скарзі, будь-яких доводів щодо підстав визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 22931 від 28.12.2016 року, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» прострочену заборгованість по Кредитному договору № 6666998 від 02.09.2008 року за період з 19.08.2014 року по 08.12.2016 року, позивачем у доповненні до позовної заяви не визначено.

Виключно опис та арешт в рамках ВП 53322034 транспортного засобу, належного ОСОБА_4 на праві власності, а саме автомобілю - легковий універсал; марка: HYUNDAI TUCSON 2.0 4АТ4; рік випуску: 2008; колір: сірий; № кузову: НОМЕР_2, НОМЕР_3; об'єм двигуна: 1975; тип пального: В; реєстраційний номер: НОМЕР_4, вчинений державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису № 22931 від 28.12.2016 року, не свідчить про те, що виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за № 22931 від 28.12.2016 року запропоновано звернути стягнення саме на предмет застави.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо подання нотаріусу неповного переліку документів, передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, а також небезспірності розміру заборгованості, внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, заявленої до стягнення, колегією суддів в ході апеляційного розгляду справи не перевіряються, як такі, що не були предметом судового розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року підлягає скасуванню в частині вимог про відмову у задоволенні позову про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 11.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 15419, з ухваленням у відповідній частині нового рішення про задоволення позову, а в решті - підлягає залишенню без змін.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають судові витрати: у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції стягненню з ПАТ «ПУМБ» на користь позивача підлягає по 275, 60 грн., у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - 413, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 11.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 15419 - скасувати.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЧуловськимВолодимиром Анатолійовичем 11.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі № 15419, боржником за яким є ОСОБА_4.

В решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» /, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4/ на користь ОСОБА_4 /ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Макіївка Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1/ суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 275, 60 грн.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» /, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4/ на користь ОСОБА_4 /ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Макіївка Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1/ суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги у розмірі 413,40 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: