Справа № 139/578/18
Провадження № 2-о/139/48/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Конищівська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області, про встановлення факту визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2016 року помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини за законом, однак приватним нотаріусом ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із недоведеністю родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки в актовому записі про її народження відсутній запис про батька. Для захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту визнання ОСОБА_4 свого батьківства щодо неї 11 червня 2018 року звернулася до суду.

12 червня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 23).

Представник заінтересованої особи Конищівської сільської ради, сільський голова ОСОБА_5 подав клопотання про проведення судового засідання без його участі (а.с. 26). З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи.

У судовому засіданні заявник підтримала заяву з підстав, викладених у ній. Зокрема, суду пояснила, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали однією сімєю з 1954 року, однак шлюб зареєстрували лише після народження сина - її брата у 1963 році. При її народженні через цю обставину батько у відповідному актовому записі не був зазначений. Тепер вона бажає оформити спадкові права після його смерті 28 серпня 2016 року, однак не може довести перед нотаріусом своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом.

Допитана судом як свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона - рідна сестра ОСОБА_4, а тому достеменно знає, що заявник - його рідна дочка, що він завжди визнавав своє батьківство щодо неї, але вважав, що його прізвище для неї не матиме значення, бо вона все рівно при укладенні шлюбу змінить його. Ще за життя її брат склав заповіт на користь ОСОБА_1, інші діти знали, що саме вона має обовязок перед батьками доглядати їх, а потім - право спадкувати після їх смерті.

Свідок ОСОБА_8 заявила, що вона все життя проживала по-сусідству із ОСОБА_4 та його сімєю і добре знає, що спочатку він жив без реєстрації шлюбу зі своєю дружиною, у них народився первісток, який відразу ж помер, а потім народилася дочка ОСОБА_9, яка носила прізвище матері ОСОБА_6. Уже після народження сина у 1963 році батьки ОСОБА_9 уклали шлюб і почали носити спільне прізвище ОСОБА_4. ОСОБА_4 ніколи не ділив дітей через різні прізвища, навпаки, говорив, що ОСОБА_1 мала доглянути його на старості і успадкувати все його майно.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

28 серпня 2016 року помер ОСОБА_4 (а.с. 10).

У звязку зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить земельна ділянка (а.с. 12).

Відповідно до заповіту, вчиненого 28 серпня 2015 року (а.с. 6), ОСОБА_4 все своє майно заповів ОСОБА_1. Однак, як пояснила в цьому засіданні заявник, вона бажає здешевити оформлення спадщини, а тому хоче довести родинні стосунки зі спадкодавцем і спадкувати за законом у першій черзі спадкоємців. Таким чином, для прийняття і оформлення спадщини, крім іншого, ОСОБА_1 має довести родинні стосунки із спадкодавцем, зокрема, що вона є його дочкою.

Як вбачається із свідоцтва про народження заявника (а.с. 8) та із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 20) інформація про батька дитини відсутня взагалі, прізвище дитини записано за прізвищем матері «Коваленко», а по батькові - за вказівкою матері - ОСОБА_10.

За свідоцтва про одруження (а.с. 10) слідує, що мати заявника уклала шлюб із ОСОБА_4 лише 02 вересня 1963 року, хоча, як слідує із показань в цьому судовому засіданні свідків, а також з виписок з погосподарських книг з 1958 року (а.с. 15, 16, 17, 18) вони проживали однією сімєю з 1954 року.

Походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини до органів РАЦСу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду (п. 2 ч. 2 ст. 125 СК України) за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої вона перебуває, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду (ч. 1 ст. 130 СК України).

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері) (абзац 2 ч. 1 ст. 130 СК України).

Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

На підставі перерахованих вище доказів (пояснення свідків, виписки з погосподарських книг, довідка Конищівської сільської ради № 570 від 22.05.2018 (а.с. 12), фактом складання заповіту спадкодавцем на користь ОСОБА_1 (а.с. 6)) у суді доведено, що ОСОБА_4був і визнавав себе батьком ОСОБА_1.

Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), довідкою виконавчого комітету Конищівської сільської ради № 174 від 15 лютого 2017 року (а.с. 11), державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 13), свідоцтвом про право власності на майновий пай (а.с. 14) заявник довела, що встановлення факту визнання батьківства їй необхідно для оформлення своїх спадкових прав.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 259, 265, 294, 319, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 28 серпня 2016 року в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області, визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _______________