РІШЕННЯ

Іменем України

30.05.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді - Козюренко Р.С.

присяжних: ОСОБА_1

ОСОБА_2

секретаря судових засідань ОСОБА_3

за участю

прокурора Яцишина Т.М.

представників психіатричного

закладу КЗ ЛОКПЛ ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

заінтересованої особи ОСОБА_6

особи, щодо якої вирішується

питання про госпіталізацію ОСОБА_7

розглянувши матеріали заяви Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», заінтересована особа ОСОБА_6, про госпіталізацію ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, як недієздатної особи до психіатричного закладу, -

в с т а н о в и в:

Представник Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про госпіталізацію недієздатного ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги.

Зазначає, що 22.05.2018 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_7 у супроводі опікуна (сестри) ОСОБА_6 доставлено у приймальне відділення КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» за скеруванням лікаря-психіатраполіклінічного відділення КЗ Жидачівської районної ради Львівської області ОСОБА_8, який зробив висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар. Усвідомлена згода ОСОБА_7 відсутня через неможливість отримати згоду на госпіталізацію за наявності ознак важкого психічного розладу:порушення мислення, сприйняття, волі, емоцій, поведінки. 23.05.2018 оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. F20.0, що проявляється: затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, емоцій, поведінки, памяті, Мислення не завжди логічне, з елементами резонерства. Систематизованих маячних ідей не висловлює. Внутрішньо-напружений, злобний, легко афектується, виражається нецензурно, перебуває в мовно-руховому збудженні. Критика до свого стану знижена. До госпіталізації ставиться байдуже, що позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку. У звязку із наявністю тяжкого психічного розладу хворий ОСОБА_7 вчинив реальні дії, які являють собою реальну небезпеку для себе та оточуючих: Агресивний по відношенню до пацієнтів та опікуна, неспокійний, збуджений, агресивний, «чує голоси», б'є інших пацієнтів та неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує особисту життєдіяльність. Вважає, що обстеження та лікування ОСОБА_7 можливе лише у стаціонарних умовах.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що заява про госпіталізацію недієздатного ОСОБА_7 до психіатричного закладу підлягає задоволенню, оскільки для цього наявні всі підстави.

Представник психіатричного закладу ОСОБА_4 надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування ОСОБА_7 саме в умовах стаціонару.

Лікар-психіатр ОСОБА_5 подану заяву підтримав.

Заінтересована особа ОСОБА_6 просила заяву задоволити.

Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, заінтересованої особи, з урахуванням думки прокурора, вважає, що заява про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу в примусовому порядку підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст.293 ЦПК України справи про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядаються судом у складі одного судді і двох присяжних.

На підставі Рішення Конституційного Суду N2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно ч.2 до ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічнохворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (e) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: "за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є "психічнохворою". Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає об'єктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обов'язкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу" (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

Згідно зі статтею 1 Конвенції про права інвалідів від 13 грудня 2006 року, до інвалідів належать, у тому числі, особи зі стійкими психічними порушеннями, які під час взаємодії з різними бар'єрами можуть заважати їх повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими.

Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідно до вимог якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.05.2018 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_7 у супроводі опікуна (сестри) ОСОБА_6 доставлено у приймальне відділення КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» за скеруванням лікаря-психіатраполіклінічного відділення КЗ Жидачівської районної ради Львівської області ОСОБА_8. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів 12-го відділення Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» №912/01.4.19 від 23.05.2018, ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад. Діагноз за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. F20.0. Даний розлад психічної діяльності позбавляє ОСОБА_7 здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку внаслідок чого хворий виявляє реальні наміри вчинити чи вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, та неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Обстеження та лікування ОСОБА_7 можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, і він потребує госпіталізації у КЗ ОСОБА_9 в примусовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.09.2011, ОСОБА_7 визнано недієздатним та опікуном останнього призначено ОСОБА_6.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, наявність висновку комісії лікарів-психіатрів №912/01.4.19 від 23.05.2018, зважаючи на відсутність механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою його опікуна та за рішенням лікаря-психіатра, та необхідністю надання ОСОБА_7 психіатричної допомоги в умовах стаціонару, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 82, 293, 342 ЦПК України, ст. ст. 13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

у х в а л и в:

заяву Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», заінтересована особа ОСОБА_6, про госпіталізацію ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, як недієздатної особи до психіатричного закладу - задоволити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 01.06.2018

Головуючий суддя Р.С. Козюренко

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2