Справа № 265/2078/16-ц
Провадження № 6/265/152/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Хайтулової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про відзив рішення суду про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із заявою про відзив рішення суду про стягнення виконавчого збору.

1. Обґрунтування заяви:

23.05.2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області ухвалив заочне рішення про стягнення аліментів. Одним з пунктів цього рішення було стягнення на користь держави судового збору у розмірі 551,20 грн. В подальшому, вказане заочне рішення суду було передано до виконавчої служби, а сума судового збору в розмірі 551,20 грн. в порядку виконання була утримання з пенсії заявника.

17.11.2017 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області було скасоване за заявою заявника, а справа призначена до розгляду.

17.05.2018 року Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області ухвалив рішення про стягнення аліментів із заявника. Одним з пунктів цього рішення було також стягнення на користь держави судового збору у розмірі 551,20 грн., який заявник вже сплатив з пенсії. Останнє рішення суду було передано до виконавчої служби.

Посилаючись на викладене, просив суд відізвати з виконавчої служби рішення суду про стягнення судового збору на користь держави в розмірі 551,20 грн., так як заявник ці гроші вже заплатив з пенсії.

2. Судовий розгляд:

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, оскільки залишив будівлю суду до його початку. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але про причини неможливості участі в судовому розгляду суд не повідомив.

4. Фактичні обставини та оцінка суду:

Судом встановлено, відповідно до заочно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2016 р. по справі №265/2078/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2, на його утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2016 року, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Крім того, з ОСОБА_1 на користь держави було стягнуто судовий збір у розмірі 551 гривень 20 гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, що діяла на час звернення до суду), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки судом були у повному обсязі задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1, то судом вірно прийнято рішення про стягнення судового збору саме з відповідача ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України.

17.11.2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2016 р. по справі №265/2078/16-ц була задоволена заява ОСОБА_1 та скасоване заочно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2016 р. по справі №265/2078/16-ц, а справа призначена до розгляду в судовому порядку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1 повинен був звернутися до відповідного державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження або його зупинення з метою уникнення стягнення судового збору за скасованим заочним рішенням суду.

Відповідно до ст.10 ЦПК України (у редакції, що діяла на час розгляду справи), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.60 ЦПК України (у редакції, що діяла на час розгляду справи), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Будь яких доказів про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 551 гривень 20 гривень, станом на 17.05.2018 року, з боку ОСОБА_1 суду не подано.

17.05.2018 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області по справі №265/2078/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання були задоволені та стягнуто зОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2, на його утримання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2016 року, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Крім того, з ОСОБА_1 на користь держави було стягнуто судовий збір у розмірі 551 гривень 20 гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, що діяла на час звернення до суду), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України (у редакції, що діяла на час розгляду справи), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки судом були у повному обсязі задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1, то судом вірно прийнято рішення про стягнення судового збору саме з відповідача ОСОБА_1 відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Проте, ОСОБА_1 із відповідною заявою до суду не звертався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 446 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відзив рішення суду про стягнення виконавчого збору відмовити.

2. Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст цієї ухвали складено 18.09.2018 року.

Суддя А.В. Щербіна