РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10338/17

Провадження № 2/643/1008/18

23.05.2018 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Зубко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 основного боргу за договором позики від 06.02.2017 року, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав розписку від 06.02.2017 року, відповідно до якої відповідач зобовязався повернути позивачу борг в сумі 23000 гривень, в строк до 25.02.2017 року. У звязку із тим, що відповідачем добровільно не сплачується борг, він звернувся до суду за захистом своїх прав, тому він просить стягнути з останнього основний борг у сумі 23000,00 гривень, інфляційні нарахування у сумі 1314,76 гривень, 3% річних у сумі 310,03 гривень та судовий збір у сумі 640 гривень.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, зазначив, що надані відповідачем квитанції про часткове погашення заборгованості ніякого відношення до погашення боргу за договором позики від 06.02.2017 року, не мають.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких позов частково визнав та підтвердив укладання сторонами 06.02.2017 року договору позики на суму 23000 гривень, які відповідач повинен був повернути позивачу до лютого 2017 року. В письмових поясненнях відповідач також посилається на те, що частково погасив борг, що підтверджується копіями квитанцій про переказ на імя позивача 10000,00 грн. та 8000,00 грн. він передав позивачу при особистій зустрічі.

З урахуванням думки позивача, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно розписки від 06 лютого 2017 року, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23000, 00 гривень, які зобовязався повернути у строк до 25 лютого 2017 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.

Відповідно до закону інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 та ч.1 ст.1050 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Суд погоджується з приведеним позивачем розрахунком інфляційних нарахувань та 3% річних, в яких врахована сплата відповідачем боргу за договором позики в період, за який здійснено нарахування.

Разом з тим, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що відповідач не довів суду, тих обставин, що він частково погасив борг. З копій квитанцій наданих відповідачем вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перевів на рахунок позивача ОСОБА_1 кошти, але з наданих квитанцій не вбачається, що ці кошти зараховані саме на погашення боргу за договором позики від 06.02.2017 року. Твердження відповідача, щодо передачі позивачу 8000,00 грн. при особистій зустрічі належними доказами не підтверджені.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за договором позики в сумі 23000 гривень, інфляційних нарахувань в сумі 1314,76 гривень та 3% річних у сумі 310,03 гривень.

Також, на підставі ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 гривень.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 24624 грн. 79 грн.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя - Н.В. Єрмак