Справа № 132/1877/18
УХВАЛА

Іменем України

"12" червня 2018 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Калинівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд із заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, вжитого згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 25.06.2014 року, мотивуючи тим, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року задоволено подання відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції Вінницької області та тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №VIK0SE00003821 від 24.03.2006 року в сумі 135220,02 грн. та солідарного стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10000 грн., а всього заборгованість на загальну суму 145220,02 грн, солідарного стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 1452,20 грн..

Вказана ухвала суду є такою, що обмежує його конституційне право на свободу пересування, оскільки згідно листа №9842/00-25 від 24.05.2018 року Калинівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 26.08.2014 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, копію якої та виконавчий лист №202/27974/13-ц, виданого 09.09.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ направлено стягувачеві за адресою: вул.Набережна Перемоги,50 м.Дніпропетровськ. При перевірці журналів загальної вхідної кореспонденції та автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 24.05.2018 року повторно на виконання вищезазначений документ до відділу не надходив.

За таких обставин, а також враховуючи той факт, що 26.08.2015 року строк звернення до виконання виконавчого листа закінчився звернувся в суд з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник відділу ДВС в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить розписка в одержанні повістки про виклик до суду.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Так судом встановлено, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року задоволено подання відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції Вінницької області та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №VIK0SE00003821 від 24.03.2006 року в сумі 135220,02 грн. та солідарного стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10000 грн., а всього заборгованість на загальну суму 145220,02 грн, солідарного стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 1452,20 грн..

Вказана ухвала суду є такою, що обмежує конституційне право ОСОБА_1 на свободу пересування.

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 7.01.2014 року № 288/5/102 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 року за № 273/25050, а саме пункту 3 розділу III Інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається Головним центром з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набуло законної сили про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, про закінчення виконавчого провадження, у якій вказується номер та дата винесеного судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Так, оскільки згідно листа №9842/00-25 від 24.05.2018 року Калинівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 26.08.2014 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, копію якої та виконавчий лист №202/27974/13-ц, виданий 09.09.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ направлено стягувачеві за адресою: вул.Набережна Перемоги,50 м.Дніпропетровськ. При перевірці журналів загальної вхідної крореспонденції та автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 24.05.2018 року повторно на виконання вищезазначений документ до відділу не надходив.

Крім того, 26.08.2015 року строк звернення до виконання виконавчого листа закінчився.

Калинівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не може зняти з ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Вказана ухвала суду, якою тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України до виконання боргових зобов'язань по виконавчому листу №202/27974/13-ц, виданого 09.09.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ, є такою, що обмежує його конституційне право на свободу пересування, а також наявність заборони у виїзді за кордон порушує його право на вільний вибір професії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про скасування обмеження у праві виїзду за межі України законні, обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, яке було встановлено ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року у цивільній справі № 132/2002/14-ц.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: