Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2018 Справа №607/10404/18

11 вересня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- присяжних Михайлюка Ю.Є.

Рихальського І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- з участю заявника ОСОБА_3

представника заявника

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересова особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції про визнання особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про оголошення померлим її чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заяви заявник вказала, що у липня 2011 року її чоловік ОСОБА_5 залишив місце постійного проживання та поїхав на роботу в м.Москву (Російська Федерація). З 28 березня 2012 року заявниця втратила з ним зв'язок. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2013 року ОСОБА_5 визнаний безвісно відсутнім. З часу ухвалення рішення пройшло 6 років, однак жодних відомостей про місце перебування чоловіка не має. Оголошення її чоловіка померлим необхідно для встановлення опіки над неповнолітнім сином та визначення правового статусу майна, що спільно набутне за час шлюбу. Посилаючись на наведене, просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник та її представник - адвокат ОСОБА_4 заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце були належним чином повідомлені. Попередньо подали заяву про слухання справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що 13 листопада 1999 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області України від 13 листопада 1999 року.

Від даного шлюбу у сторін народились: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27 березня 2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 30 липня 2013 року у справі №1915/10882/12, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 визнано безвісно відсутнім.

Вищевказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_5 у липня 2011 року поїхав у пошуках роботи в Москву Російська Федерація і з 28 березня 2012 року заявниця втратила з ним будь-який зв'язок.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з довідки Головного центру обробки спеціальної інформації від 16 липня 2018 року, відомостей про перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_5 в базі даних не виявлено.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 30 серпня 2018 року встановлено, що ОСОБА_5 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та згідно рішення суду від 24 липня 2014 року припинено підприємницьку діяльність.

З довідки виданої житлово-експлуатаційною конторою №13 житлово-будівельних кооперативів від 03 вересня 2018 року за №508 встановлено, що ОСОБА_5 знятий з реєстрації 28 квітня 2015 року, по вул.Л.Українки, 7/13 в м.Тернополі, за рішенням суду.

Той факт, що ОСОБА_5 у 2011 році виїхав у м.Москву та з 28 березня 2012 року заявниця втратила з ним зв'язок, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які є родичами заявника та ОСОБА_5 та даний факт їм достовірно відомий.

Судом не здобуто жодних доказів про наявність відомостей про місце перебування ОСОБА_5 після ухвалення судом рішення про визнання його безвісно відсутнім від 30 липня 2013 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України-ч.ч.3,4 ст.46 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до вимог ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Із роз'яснень викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що у справах про оголошення особи померлою суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що у місці постійного проживання ОСОБА_5 немає відомостей про місце його перебування з 2012 року, тобто понад 5 років, його рідні втратили родинний зв'язок із ним та не отримували будь-якої інформації про нього на протязі зазначеного періоду часу і на даний час його місце знаходження невідоме, а вжиті розшукові заходи не дали жодного результату, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_3 слід задовольнити та оголосити її чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлим.

Разом з тим, днем смерті ОСОБА_5 слід вважати день набрання законної сили рішення суду про оголошення його померли. Судом не встановлено, а заявником не доведено існування обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, при наявності яких вимоги про визнання днем смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 року підлягали б до задоволення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що заява ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення шляхом оголошення померлим ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області від дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 46, 47, 49 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263, 265, 273, 293, 306, 308, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код - НОМЕР_1), заінтересова особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (Майдан волі, 2 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ - 41346948) про визнання особи померлою задовольнити частково.

Оголосити померлим ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області від дня набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області для реєстрації смерті та до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення можу бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 року.

Головуюча І.М. Черніцька

Присяжні Ю.Є. Михайлюк

І.М. Рихальський