Справа№ 324/1835/17
Провадження № 2/324/164/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 06.09.2001 року на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який було придбано за 1700грн., а натомість ОСОБА_2 передала їй у власність вказаний будинок, після чого остання стала використовувати його для постійного проживання. В подальшому за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу позивач до нотаріальної контори не зверталась, через те, що ОСОБА_2 ухилялася від нотаріального посвідчення такого договору, а нагальної потреби в нотаріальному посвідченні цього правочину не було. В цьому будинку позивач постійно проживає з 2001 року, сплачує комунальні платежі. Весь цей час з 2001 року, позивачбезперешкодно користувалася майном. Вона виготовила технічний паспорт на будинок, але без визначення власника, що шкодить її інтересам, та інтересам її рідних, так як вона не може здійснювати стосовно цього будинку всього комплексу цивільно-правових прав та обов'язків, не може ні заповісти його, ні продати, ні подарувати не зважаючи на те, що прожила в ньому більше 18 років. Тому зараз вирішила оформити на нього право власності в судовому поряду, так як інший порядок в цій ситуації не передбачений законом. За цей час ніхто, в тому числі колишній власник цього будинку, будь-яких претензій щодо користування будинком не пред'являли. Позивач на протязі більше 18 років володіє майном, яке належить іншій особі, безперервно і заволоділа ним добросовісно. Експертна оцінка вказаного будинку при подачі позовної заяви до суду складає 31087грн. У зв'язку із цим позивач просить визнати за собою право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1, вартістю 31087грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просять поданий позов задовольнити.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_4 позов визнала і не заперечувала проти його задоволення, в подальшому в судові засідання не з'являлась, однак подала до суду заяву про визнання позову, який просила задовольнити та розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно роз'яснень, викладених в п.п. 9, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

За змістом ст.344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає саме на позивача.

З огляду на положення вказаної статті Цивільного кодексу України та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

З договору купівлі-продажу від 06.09.2001 року реєстраційний номер ПН-264 встановлено, що члени Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали цей договір про наступне: продавець продала, а покупець купила житловий будинок з господарчими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, Запорізької області. Продаж вчинено за 1700грн., які покупець сплатила продавцю повністю до підписання договору.

Згідно реєстраційного посвідчення від 20.11.2001 року, виданого ДКП «Імпульс», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, був зареєстрований за реєстрованим номером 4467 кн.18 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2001 року, зареєстрованого Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» за номером ПН-264.

Як вбачається із технічного паспорту, виготовленого станом на 05.12.2001 року ДКП «Імпульс», власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Згідно ст.227 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, положення якого діяли на момент укладення договору (далі - Кодекс), для договорів купівлі-продажу житлових будинків у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов'язкову нотаріальну форму.

Відповідно до ч.1 ст.42 Кодексу, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Водночас, згідно ч.1 ст.47 Кодексу, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.48 Кодексу по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм права, укладений сторонами договір купівлі-продажу житлового будинку не відповідає вимогам законодавства.

Разом із цим, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з 2003 року по теперішній час.

Так, відповідно до довідки №137 від 04.12.2017 року, виданої головою квартального комітету №7 м.Пологи Запорізької області, ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку з вересня 2001 року.

Позивачем здійснювалась оплата за надані комунальні послуги за адресою:АДРЕСА_1, а саме оплата за водопостачання та водовідведення, електроенергію, газ, вивіз сміття, про що свідчать відповідні довідки та договори, укладені між позивачем та КП ВКГ «Міськводоканал» Пологівської міської ради, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ, КУП «Житло-Сервіс» Пологівської міської ради.

З довідки №6129 від 03.12.2009 року, виданої начальником відділу Держкомзему у м.Пологи встановлено, що згідно даних обліку земель Пологівської міської ради земельна ділянка площею 0,06га в АДРЕСА_1, зареєстрована у користуванні ОСОБА_1 Правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою не оформлені. Земельна ділянка не приватизована.

Крім цього, факт безперервного і відкритого володіння позивачем ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1, більше десяти років підтверджується показаннями допитаних в ході судового розгляду справи свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені по справі докази суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, окрім того під час розгляду справи встановлено, що позивач дійсно відкрито, безперервно та добросовісно володіє житловим будинком, а тому суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 82, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: