РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/467/15-ц
Провадження № 6/327/3/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2018 р. смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.

при секретарях судового засідання - Захаренко А.В., Пригінської О.В.

за участю:

ініціатора подання - Кощавцевої І.А.

стягувача - ОСОБА_2

представника боржника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) подання начальника Розівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Кощавцевої І.А. про зміну способу виконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

06.03.2018 року начальник Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кощавцева І.А. звернулась до суду із поданням про зміну способу виконання заочного рішення Розівського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2015 року, яким з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики, а саме насіння товарного соняшника у кількості 6 тон, а також суму понесених судових витрат в розмірі 562 грн. 80 коп., в якому зазначала наступне.

08.06.2016 року Розівським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 327/467/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, а саме насіння товарного соняшника у кількості 6 тон, а також суми понесених судових витрат в розмірі 562 грн. 80 коп.

09.06.2016 року відкрито виконавче провадження за № 51389139 з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Водночас, оскільки виконавчими діями встановлена неможливість стягнення з боржника насіння соняшника, начальник виконавчої служби Кощавцева І.А. просила у поданні змінити спосіб виконання судового рішення та вирішити питання про стягнення з ОСОБА_4 замість насіння товарного соняшника у кількості 6 тон, грошових коштів в розмірі 66 000 грн.

Боржник ОСОБА_4 в неодноразово призначені судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду подання був повідомлений належним чином. Крім того, надав повноваження на представництво його інтересів в суді - адвокату ОСОБА_3, а тому розгляд справи проведено у відсутність боржника, що не суперечить нормам ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

В судовому засіданні ініціатор подання - ОСОБА_5 підтримала подання, посилаючись на неможливість виконання судового рішення, у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_4 товарного соняшнику в кількості 6 тон.

Стягувач ОСОБА_2 також просив задовольнити подання з підстав наведених у ньому.

Представник боржника ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3, у задоволенні подання просив відмовити посилаючись на те, що прохання про зміну способу виконання рішення є фактичною зміною рішення по суті, що є неприпустимим, а також, що розрахунок вартості зерна здійснено державним виконавцем на підставі даних, які стосуються юридичної особи, хоча боржник в даному випадку несе цивільно-правову відповідальність як фізична особа.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали подання, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 статті 435 ЦПК України визначено, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 Цивільного кодексу України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Таким чином, зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Із матеріалів подання вбачається, що заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 30.12.2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики, а саме насіння товарного соняшника у кількості 6 тон, а також суму понесених судових витрат в розмірі 562 грн. 80 коп. (а.с. 90-91).

На підставі зазначеного судового рішення, 08.06.2016 року Розівським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 327/467/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, а саме насіння товарного соняшника у кількості 6 тон, а також суми понесених судових витрат в розмірі 562 грн. 80 коп. (а.с. 24).

09.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51389139 з виконання вищевказаного виконавчого документа (а.с. 6).

До теперішнього часу судове рішення не виконано.

19.12.2016 року начальник Розівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Кощавцева І.А. звернулась до суду із поданням про зміну способу та порядку виконання наведеного вище судового рішення.

17.01.2017 року ухвалою Розівського районного суду Запорізької області у задоволенні подання було відмовлено, зокрема у зв'язку із не проведенням державним виконавцем повної перевірки неможливості виконання судового рішення (а.с. 22-23).

З огляду на матеріали подання, суд доходить висновку, що на даний час державним виконавцем також не вчинено усіх необхідних дій, які б свідчили про беззаперечну неможливість виконання судового рішення.

Так, вимога державного виконавця від 22.02.2017 року за № 16.26-39/286 адресована боржнику ОСОБА_4 із необхідністю явки до виконавчої служби 28.02.2017 року, отримана останнім лише 03.03.2017 року, а направлений боржнику виклик від 20.11.2017 року за № 16.26-39/3106, із вимогою з'явитись до виконавчої служби 30.11.2017 року, взагалі не містить належного підтвердження отримання останнім цього виклику (а.с. 38 -40).

Таким чином, після постановлення судом ухвали від 17.01.2017 року державним виконавцем усіх необхідних дій для з'ясування у боржника ОСОБА_4 обставин невиконання судового рішення, зокрема шляхом його своєчасного виклику до виконавчої служби для надання пояснень, не вчинено.

Крім того, суд вважає доречними аргументи представника боржника стосовно того, що розрахунок вартості зерна здійснено державним виконавцем на підставі даних, які стосуються юридичної особи, хоча боржник в даному випадку несе цивільно-правову відповідальність як фізична особа.

Окрім цього, на думку суду, порушене у поданні прохання щодо зміни способу виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, а саме насіння товарного соняшника на грошові кошти, є зміною рішення суду по суті, що є неприпустимим.

Керуючись ст. ст. 212, 260, 261, 272, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання начальника Розівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Кощавцевої І.А. щодо зміну способу виконання судового рішення, відмовити.

Апеляційна скарга на зазначену ухвалу може бути подана до апеляційного суду Запорізької області, через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.П. Завіновська