Справа № 376/377/18 Головуючий у І інстанції Ярошенко С. М.
Провадження № 22-ц/780/3747/18 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 58 12.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Іванової І.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області в м. Києві апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що банком незаконно нараховується борг за кредитною карткою та відповідно на погашення такого боргу банком незаконно списуються грошові кошти з інших рахунків позивача, а тому ОСОБА_2 просив суд першої інстанції визнати недійсним договір б/н від 22 листопада 2010 року про надання банківських послуг; визнати незаконними дії банку щодо оформлення на його ім'я банківського рахунку та платіжної картки; визнати незаконними дії банку щодо переказу грошових коштів з банківського рахунку на номер телефону; визнати неправомірною бездіяльність банку щодо конвертацій цих операції за депозитними договорами; визнати неправомірною бездіяльність банку щодо невиконання рішень судів; визнати незаконними дії банку щодо нарахування коштів як заборгованості та списання коштів з інших особових рахунків в рахунок погашення заборгованості; стягнути з банку завдану шкоду в розмірі 10613 грн. 912 коп., як незаконно стягнуті кошти; стягнути з банку 1470 грн. 50 коп. як майнову шкоду у вигляді реальних збитків понесених на відновлення порушеного права; стягнути з банку 89352 грн. як упущену вигоду від незаконних дій банку; стягнути з банку 68756 грн. 53 коп. як упущену вигоду від незаконних дій банку; зобов'язати банк списати всі відсотки, штрафи та пеню, що були нараховані банком, починаючи з 25 грудня 2015 року; стягнути з банку моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.

Під час судового розгляду справи на адресу суду першої інстанції, у травні 2018 року надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, яку він обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» достовірно знає, що позивач є його кредитором, якому він, не виконуючи умови договорів про заощадження вкладів «Мультивалютні», заподіяв багатотисячну шкоду. За відсутністю потреби позивача у кредитних коштах, відсутності кредитного договору і отримання від банку кредитних коштів, але в результаті співпраці службових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» з абонентом телефонного номера НОМЕР_1, з оформленого на ім'я позивача рахунку з № НОМЕР_2, який відкривався працівником «ПриватБанк» без його відома, бажання, згоди стало заволодіння, 07 листопада 2015 року, коштами в сумі понад 6,9 тис.грн.

Після звернення позивача до відповідача у листопаді 2015 року, щодо блокування незавершеного переказу з рахунку з № НОМЕР_2, відновлення залишку коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед проведеними операціями, отримання інформації щодо обставин наявності у позивача карти № НОМЕР_2, зупинення будь-яких нарахувань на нього процентів, штрафів та пені, ПАТ КБ «ПриватБанк» не дотримуючись вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням затвердженої Постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», Закону України «Про інформацію», діяв в порушення вказаних норм, після повідомлення позивача на незаконно відкритому відповідачем на його ім'я рахунку здійснення ще не завершених операцій негайно не зупинив, негайно не відновив залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед їх виконанням, вину за зниклі без участі у цьому позивача рахунку кошти, розмір яких близький до розміру встановленого невідомо ким кредитного ліміту переклав на позивача.

Співпрацю своїх працівників з абонентом телефонного номера НОМЕР_1 банк приховав, внутрішню перевірку за фактом співпраці своїх працівників з особою, що телефонувала до позивача не провів, не звернувся до правоохоронних органів щодо виявлення осіб з числа своїх працівників, які взаємодіяли з абонентом телефонного номера НОМЕР_1, не маючи будь-яких правових підстав, з 25 грудня 2015 року шляхом незаконних нарахувань на позивача боргових зобов'язань, як підставу для незаконних списань з його рахунків коштів, за кредитним договором SAMDNWC8 з його депозитних рахунків розпочав погашення незаконно нарахованих процентів, штрафів, пені та їх розмір незаконно збільшує, і такі свої дії не припиняє, внаслідок чого позивачеві заподіюється шкода, що призводить і до втрат та витрат пов'язаних із забезпеченням свого правового захисту від протиправних дій відповідача, і до обмеження його прав розпоряджатися своїми грошовими коштами.

Незважаючи на те, що на утриманні позивача знаходилася важкохвора мати і раніше в 2014-2015 р.р. не виконуючи умови договорів про заощадження вклади «Мультивалютні» позивачеві та членам сім'ї позивача заподіяв багатотисячну шкоду, продовжив її заподіювати ще і у 2016-2018 р.р. по кредитному договору з № SAMDNWFC 8, який позивач з ним не укладав, за рахунок позивача отримував неправомірну вигоду, з метою її подальшого отримання, умисно обмежив позивача у отриманні інформації про обставини появи у нього карти № НОМЕР_2, надав йому та суду завідомо неправдиву інформацію про укладення між ним і позивачем кредитному договору № SAMDNWFC 8.

Окрім того, впродовж 2015 - 2018 р.р. ПАТ КБ «ПриватБанк» ухиляється від виконання судових рішень, а у випадку задоволення позову, позивач не зможе протягом розумних і встановлених Законом України «Про виконавче провадження» строків повернути собі ті кошти, які банк стягнув з нього незаконно. Невжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та позбавити його можливості досягнення ефективного його захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або його інтересів як позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив суд першої інстанції:

1) заборонити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій (штрафів і пені) за кредитним договором SAMDNWC8 (банківські рахунки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_4);

2) вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з відкритих особових базових банківських рахунків НОМЕР_5, НОМЕР_6 за договорами про заощадження вклади «Мультивалютні» SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року, SAMDN1921 від 28 грудня 2010 року, SAMDN1922 від 28 грудня 2010 року, що знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк»;

3) вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з особових базових банківських рахунків, яким відповідають платіжні картки НОМЕР_7, № НОМЕР_2, НОМЕР_8;

4) без участі і відома позивача відкривати нові рахунки на його ім'я;

5) змінювати розмір кредитного ліміту за кредитним договором SAMDNWC8;

6) вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з інших джерел його прибутків.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на період судового розгляду цивільної справи №376/377/18 заборонити вчиняти будь-які дії щодо нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій (штрафів і пені) за кредитним договором SAMDNWC8 (банківські рахунки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_4); вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з відкритих особових базових банківських рахунків НОМЕР_5, НОМЕР_6 за договорами про заощадження вклади «Мультивалютні» SAMDN1920 від 28.12.2010 року, SAMDN1921 від 28.12.2010 року, SAMDN1922 від 28.12.2010 року, що знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк»; вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з особових базових банківських рахунків, яким відповідають платіжні картки НОМЕР_7, № НОМЕР_2, НОМЕР_8; без участі і відома ОСОБА_2 відкривати нові рахунки на його ім'я; змінювати розмір кредитного ліміту за кредитним договором SAMDNWC8; вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з інших джерел прибутків ОСОБА_2.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано всі обставини, що мають значення при вирішенні питання про забезпечення позову, що призвело до передчасного висновку про задоволення такої заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Так, зазначає, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, але позивач жодних доказів на підтвердження своїх вимог не надав.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, банк просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суд першої інстанції, якою було накладено арешт на нерухоме майно та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Апеляційного суду Київської області надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу в якому зазначається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи, а сам зміст відзиву зводиться до викладу позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, враховуючи таке.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову, у відповідності до ст.. 150 ЦПК України, є заборона вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи роз'яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є оскарження дій банку щодо нарахування відсотків, пені, штрафів та списання коштів з інших особових рахунків відповідача та визнання таких дій банку незаконними і відшкодування заподіяної шкоди, тобто зайво списаних коштів, відповідно для забезпечення виконання можливого рішення суду, колегія суддів вважає, що списання банком з інших рахунків позивача коштів на погашення заборгованості за оспорюваним кредитним договором може призвести до збільшення розміру шкоди, який зазначений в позовній заяві, що змусить позивача змінювати позовні вимоги. А тому заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме в частині заборони АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з відкритих особових базових банківських рахунків НОМЕР_5, НОМЕР_6 за договорами про заощадження вклади «Мультивалютні» SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року, SAMDN1921 від 28 грудня 2010 року, SAMDN1922 від 28 грудня 2010 року, що знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк»; вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з особових базових банківських рахунків, яким відповідають платіжні картки; вчиняти будь-яке стягнення, автоматичне погашення заборгованості з інших джерел його прибутків .

При цьому судом не можуть бути вжиті такі заходи забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо нарахування процентів та штрафних санкції за кредитним договором та зміна розміру кредитного ліміту, оскільки кредитний договір SAMDNWC8 ще не визнано недійсним, а відповідно його умови є обов'язковими для виконання обома сторонами договору, а тому судом не може бути заборонено банку вчиняти дії спрямовані на виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій (штрафів і пені) за кредитним договором SAMDNWC8 (банківські рахунки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_4); та заборони змінювати розмір кредитного ліміту за кредитним договором SAMDNWC8, а в іншій частині оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 374, 376, 382, 383, 384 України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року про забезпечення позову скасувати в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій (штрафів і пені) за кредитним договором SAMDNWC8 (банківські рахунки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_4); та заборони змінювати розмір кредитного ліміту за кредитним договором SAMDNWC8.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: