Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4942/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 46 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/4942/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування ним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, яке ухвалено 26 січня 2018 року суддею Шульгою О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.11.2017 (а.с.60-61) просила усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком №11 по 1-му провулку Набережному у м.Коростені Житомирської області шляхом визнання ОСОБА_2 та її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування вказаним будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 не є членом її сімї, не веде із нею спільного господарства. З січня 2012 року відповідач з дітьми не проживають у спірному будинку, проте добровільно відмовляються знятися з реєстраційного обліку, чим порушують її права власника.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та постановити нове - про задоволення її позову.

В обґрунтування скарги, крім доводів, викладених у позовній заяві, зазначила, що судом не прийнято до уваги її пояснення, показання свідка ОСОБА_5, письмові докази, які підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 у спірному будинку. Крім того, на її думку, судом при вирішенні спору порушено її право власності на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном і безпідставно захищено права ОСОБА_2 та її дітей, які не є сиротами та безпритульними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_2 не визнала, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та безпідставність доводів апеляційної скарги.

На наступне судове засідання належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не зявились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по 1-му провулку Набережному, 11 в м.Коростені, Житомирської області.

За вказаною адресою з 26.08.2008 зареєстровані ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.01.2014 відповідач народила другу дитину ОСОБА_4.

ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_1, між ними існують неприязні відносини, у звязку із чим відповідач понад рік не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання, належного їй на праві власності житла не має.

Питання про позбавлення відповідача прав на житло вже було предметом судового розгляду. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2013 у справі №279/4475/13-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.12.2013, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення прав на житло та зняття з реєстрації відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що через неприязні відносини з позивачем відповідач з дітьми понад рік не проживає у спірному житлі, власного житла не має, втрата права на житло буде перешкодою в отриманні соціальних виплат відповідачем на дітей та порушуватиме права останніх.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 391, 405 ЦК України, повно та всебічно зясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Крім того, висновком органу опіки і піклування Коростенської міської ради Житомирської області від 12.06.2018, який наданий апеляційному суду відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, підтверджені обставини неприязних стосунків між сторонами, внаслідок яких ОСОБА_2 разом із дітьми була змушена піти із спірного житла. Зазначеним висновком орган опіки та піклування вважав неможливим визнання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Коростень, пров. Набережний,11.

Доводи апеляційної скарги щодо доведення факту не проживання відповідача у спірному будинку на правильність ухваленого рішення не впливають, оскільки таке не проживання зумовлено поважними причинами, якими є неприязні стосунки між сторонами, що не заперечувала в суді апеляційної інстанції позивач.

Є такими, що не впливають на правильність висновків суду, посилання у апеляційній скарзі на порушення права власності ОСОБА_1 щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки остання є прабабою малолітніх та не обмежена у реалізації своїх прав, як власник спірного житла. Зокрема, згідно вимог чинного законодавства, саме батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла (ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»).

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 14 червня 2018 року.