Справа № 337/5316/17
Провадження № 2/337/477/2018
31 травня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини та встановлення опіки над неповнолітньою дитиною,
19.03.2018 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, встановлення опіки над неповнолітньою дитиною та стягнення аліментів в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_2 - відповідача по справі. Окрім цього у неї є молодший брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на протязі останніх півроку мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Їх мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6. Відповідач не виконує у повній мірі своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зловживає спиртними напоями та написав заяву про згоду на позбавлення його батьківських обов'язків відносно сина.
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять прийняти рішення в інтересах неповнолітньої дитини з урахуванням висновку від 21.03.2018 року.
Як вбачається з довідки УДМС України в Запорізькій області від 22.01.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи.
Рекомендовані листи відповідачем не отримані, та вони повернуті до суду з відміткою поштового відділення зв'язку «За закінченням встановлено строку зберігання».
Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 27.03.2001 року.
ІНФОРМАЦІЯ_6 мати неповнолітнього ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Неповнолітній проживає в сім'ї своєї сестри (позивача по справі).
Відповідач протягом тривалого часу участі у вихованні сина не приймає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.
Відповідно до висновку від 21.03.2018 року № 01/01-22/0287 Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до висновку від 08.05.2018 року № 01-17/901 Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради прийшла до висновку, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, може виконувати обов'язки піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дочки. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.
Відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини та не проявляє батьківської турботи до неї, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно сина.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
При таких обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина.
Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідач належним чином свої батьківські обов'язки не виконує, постійно нехтує сімейними цінностями, усі обов'язки щодо виховання та утримання дитини фактично виконуються сестрою неповнолітньої дитини, тобто дитина фактично позбавлена батьківського піклування, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з встановленням піклування над неповнолітньою дитиною та призначенням її піклувальником його сестру ОСОБА_1, що повною мірою відповідатиме інтересам дитини, а також враховуючи, що стан здоров'я, матеріальний стан, побутові умови, дозволяє їй виконувати обов'язки піклувальника неповнолітньої дитини.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 164, 165, 166, 243 СК України, ст. 60 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2,(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити його піклувальником ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1).
Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5.
Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 08.06.2018 року.

Суддя: