Ухвала

Іменем України

05 червня 2018 року

м. Київ

справа № 562/2236/15-ц

провадження № 61-15581ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року у складі судді Бондаренко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 липня 2008 року № 1701/0708/88-077 на загальну суму 407 415, 26 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, у січні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу та просили звільнити їх від сплати судового збору, посилаючись на свій складний майновий стан.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявникам строк протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали для того щоб надати до апеляційного суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року визнано неподаною та повернуто особам, які її подали.

У лютому 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року, у якій просили скасувати вказане судове рішення, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо її незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції, керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, правильно виходив із того, що у визначений судом строк заявники вимоги ухвали суду не виконали та недоліки апеляційної скарги не усунули, а саме не сплатили судовий збір.

Доводи касаційної скарги про те, що у апеляційного суду були всі підстави для звільнення заявників від сплати судового збору, оскільки їх майновий стан є складним; розмір судового збору перевищу 5 % розміру їх річного доходу; обоє заявників офіційно непрацевлаштовані; на утриманні заявників знаходиться двоє дітей, серед яких одна малолітня, не заслуговують на увагу суду у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, доводи про відсутність можливості сплати коштів самі по собі не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник має не лише навести обставини, які свідчать про його скрутне матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

Як вбачається зі змісту ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2018 року про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року, заявники не надали суду належних доказів на підтвердження їх скрутного майнового стану.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи, що безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, правильно відмовив у задоволенні клопотання заявників про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик
рррл