Справа № 2-104/2001 Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/3862/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 18.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договору дарування і заповіту та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсними договору дарування і заповіту,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2001 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд, зазначив, що заявник ОСОБА_2 у своїй заяві посилається як на нововиявлену обставину на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2011 року про відновлення втраченого провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та заповіту, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсним договору дарування та заповіту.

Однак, вказане рішення суду від 11 лютого 2011 року не є нововиявленою обставиною, поскільки вказане рішення суду не існувало на час винесення рішення суду від 08 травня 2001 року.

Крім того, вказане рішення суду від 11 лютого 2011 року не відноситься до нововиявлених обставин, які виникли після набрання судовим рішенням від 08 травня 2001 року, поскільки рішенням суду від 11 лютого 2011 року не встановлювались будь-які обставини, які мають істотне значення для вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та заповіту, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку,визнання частково недійсним договору дарування та заповіту.

Вказане рішення суду від 11 лютого 2011 року лише відновило втрачене провадження по вказаній справі в частині документів, які збереглись по пошкодженій вогнем справі та в частині тексту постановленого по справі рішення від 08 травня 2001 року.

Будь-яких інших підстав, які передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України для перегляду рішення суду від 08 травня 2001 року за нововиявленими обставинами, заявник не зазначив та не надав до суду доказів існування істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а також обставин, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Крім того, у судовому засіданні із пояснень заявника було встановлено, що рішення Ірпінського міського суду від 08 травня 2001 року він оскаржував у передбаченому на той час порядку і ухвалою судової колегії з розгляду цивільних справ апеляційного суду Київської області йому було відмовлено у скарзі.

Також, із пояснень заявника у судовому засіданні було встановлено, що він згідно рішення Ірпінського міського суду від 08 травня 2001 року зареєстрував своє право власності на 7/36 частин житлового будинку №42 по вул. Пролетарській в м. Ірпені Київської області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2001 року по справі №2-104/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та заповіту, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсним договору дарування та заповіту.

Не погоджуючись із постановленої ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсними договору дарування та заповіту, відмовити в позові в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсним договору дарування та заповіту, задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна спільного майна.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2011 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договору дарування і заповіту та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсними договору дарування і заповіту ( а.с. 7-9 ).

Цим рішенням відновлено втрачене провадження по цивільній справі №2-104/2001, зокрема в частині постановленого по справі рішення від 08 травня 2001 року, яким було частково задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, частково задоволений зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування та заповіту, повністю задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсним договору дарування та заповіту.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 19 листопада 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений Ірпінською держнотконторою /Р№2878/.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку №42 по вул. Пролетарській в м.Ірпінь Київської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/36 частину будинку №42 по вул. Пролетарській в м.Ірпінь Київської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Встановлено, що всього частка ОСОБА_3 в праві власності на будинок 42 по вул. Пролетарській в м.Ірпінь Київської області становить 11/36 частин.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/36 частин будинку №42 по вул. Пролетарській в м.Ірпінь Київської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/27 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Встановлено, що всього частка ОСОБА_3 в праві власності на квартиру становить 11/27 частин.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/27 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Встановлено, що всього частка ОСОБА_2 в праві власності на квартиру становить 16/27 частин.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 11/18 частин автомобіля ВАЗ 21061 держномер 3-22-30 КХ.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/18 частин автомобіля ВАЗ 21061 держномер 3-22-30 КХ.

В решті частин позовів відмовлено ( там же ).

Разом з цим, 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення, в якій він просив, назване рішення ( від 08 травня 2001 року ) переглянути ( а.с. 2-5).

На обґрунтування поданої заяви та в судовому засіданні зазначив, що істотними для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи є рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2011 року, яким було задоволено заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження ( там же ).

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Проте, на переконання апеляційного суду, враховуючи дату ухвалення судового рішення, яке просять переглянути за нововияленими обставинами, зазначена заява подана без дотримання положень наведеної норми.

За таких обставин, з точки зору другої інстанції, суд першої інстанції в повній мірі зазначеного не врахував, а тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні частково підтвердились при її розгляді.

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ( а.с. 113-115 ), зокрема, про те, що 08 травня 2001 року рішення Ірпінського міського суду Київської області не приймалося, того ж дня в судовому засіданні повинні були б заслухатися судом дебати сторін та те, що судові дебати не відбулися і тільки через деякий час йому стало відомо про винесення судом першої інстанції несправедливого та незаконного рішення, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог в повній мірі.

Відтак, ухвала суду першої інстанції, з точки зору апеляційного суду, постановлена із порушеннями, зокрема, ст.ст. 423, 424 ЦПК України, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 263, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договору дарування і заповіту та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, визнання частково недійсними договору дарування і заповіту скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_6