Справа № 212/2546/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря: Водоп`янової Ю.С.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обв'язків.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що з 14.08.1986р. по 12.01.1996р. працювала у відповідача на шахті «Фрунзе» за професією підземний вимірювальник та підземний гірничоробітник. 12.01.1996 року звільнена з підприємства за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України.

13.10.1988р. з нею стався нещасний випадок, а саме при вимірюванні висоти вона отримала отруєння вибуховими газами в результаті чого не змогла в подальшому продовжувати роботу.

Після нещасного випадку вона відразу була госпіталізована до лікарні, так як дуже сильно отруїлася та не могла дихати.

Після нещасного випадку на підприємстві вона неодноразово проходила курс лікування в Міських лікарнях та клініках.

14.10.1988р. був складений ОСОБА_4 № 33 про нещасний випадок де в п. 15.1 вказано діагноз: Отруєння. (Токсична енцифолопатія 3 ст. з помірними аміостатичним синдромом, дв. пірамідною недостатністю, вираженим антено-вестибулярним синдромом і порушенням стичних функцій.

Після проходження тривалого курсу лікування рішенням МСЕК їй первинно 17.09.1996р. було встановлено 25% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву яке вона отримала в 1988р.

Згідно Наказу по підприємству від 10.10.1996 року № 709 відповідачем їй було призначено відшкодовування шкоди, в звязку із ушкодженням здоровя, від нещасного випадку.

При наступних переоглядах починаючи з 1997р по 1999р. їй було встановлено 35% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву та визнано інвалідом 3 групи. При переосвідченні в МСЕК в 2001р. їй було збільшено відсоток втрати працездатності в розмірі 50% втрати професійної працездатності з тією ж 3 групою інвалідності.

25.09.2007 року їй було встановлено 50% втрати професійної працездатності, але вже на безстроковий термін.

Починаючи з 1996 року і по теперішній час позивач майже щорічно лікується в клініках промислової медицини, але полегшення стану здоровя в неї не відбувається.

Згідно висновків лікарів позивачу противоказано запиленість робочого місця, несприятливий мікроклімат, у звязку з чим вона переносить моральні страждання та переживання, так як не мала можливості працевлаштуватися.

Також лікарями позивачу рекомендовано нагляд невролога, ортопеда-травматолога, амбулаторне та стаціонарне лікування в момент загострення, фізіотерапія, вітамінотерапія, щорічні курси стаціонарного лікування, санаторно-курортне лікування. Від рекомендацій вона переносить моральні страждання, так як повинна витрачати власний час для проходження курсу лікування для підтримання свого здоровя.

Позивач вважає, що винним в нещасному випадку є відповідач, тому просить стягнути з нього в порядку відшкодування моральної шкоди 170 000 грн..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовільнити, з підстав, що вказані в позові.

Представник відповідача ПрАТ «Євраз ОСОБА_5» позов не визнала. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 14.08.1986 року по 12.01.1996 рік працювала на підприємстві відповідача шахті Фрунзе Рудніка Суха Балка правонаступник ПрАТ Євраз ОСОБА_5 підземним вимірювальником та підземним гірничоробітником, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки Серія БТ-І № 8923040 та не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

13 жовтня 1988 року з позивачем стався нещасний випадок за такими обставинами: По наряду начальника дільниці № 4 ОСОБА_4 позивач отримала наряд робіт на зміну, при виконанні вимірюванні висоти вона отримала отруєння вибуховими газами та була госпіталізована до лікарні.

Відповідно до акту про нещасний випадок № 33 від 14.10.1988 року, складеного комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві, в п. 15.1 вказано діагноз: Отруєння. (Токсична енцифолопатія 3 ст. з помірними аміостатичним синдромом, дв. пірамідною недостатністю, вираженим антено-вестибулярним синдромом і порушенням мне стичних функцій.

Висновком МСЕК від 17.09.1996 року позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву, яке отримано в звязку з нещасним випадком в 1988 року.

Згідно Наказу по підприємству від 10.10.1996 року № 709 відповідачем позивачу було призначено відшкодовування шкоди, в звязку із ушкодженням здоровя, від нещасного випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, при наступних переоглядах починаючи з 1997р по 1999р. позивачу було встановлено 35% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву та визнано інвалідом 3 групи. При переосвідченні в МСЕК в 2001р. позивачу було збільшено відсоток втрати працездатності в розмірі 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

Згідно довідки МСЕК Серія МСЕ-ДНА-01 № 558968 від 25.09.2007 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Як зазначено у Рішенні Конституційного №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців.

За п.3 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачу під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює їй моральні й фізичні страждання, які обмежують її можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_3 у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов'язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Євраз ОСОБА_5» є винним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасному випадку, який стався із ОСОБА_3 під час виконанням нею трудових обов'язків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у ОСОБА_3 50% втрати працездатності, у зв'язку з трудовим каліцтвом, відсутність вини позивача у нещасному випадку пов'язаному з виробництвом, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Євраз ОСОБА_5», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 40 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5 ідентифікаційний код 00191329) на користь ОСОБА_3 компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5 ідентифікаційний код 00191329) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 13 червня 2018 року.

Суддя: І. Я. Чорний