Ухвала

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/7299/17-ц

провадження № 61-32653св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Українська іноземна юридична колегія,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЯкименкоВалентина Онисимівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, яка подана представником ОСОБА_7, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Волошина В. О., від 15 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Соколової В. В., Немировської О. В., Чобіток А. О., від 24 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до Української іноземної юридичної колегії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про визнання рішення недійсним та за позовом Української іноземної юридичної колегії до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко В. О., про визнання недійсним договору, які ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 були об'єднані в одне провадження.

15 вересня 2017 представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 було подано до суду клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_4 з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 207 ЦПК України, 2004 року, оскільки на думку представника ОСОБА_5 позивач ОСОБА_4 жодного разу не з'явилась до суду без поважних причин, крім того ОСОБА_4 не підписувала позовну заяву, подану від її імені, а зазначений позов був поданий представником Української іноземної юридичної колегії Осінчуком В. Б., про що свідчить рукописний текст на конверті.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2107 року, клопотання ОСОБА_5 про залишення без розгляду позову ОСОБА_4 до Української іноземної юридичної колегії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про визнання рішення недійсним - залишено без задоволення.

У листопаді 2017 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подано до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заявлене клопотання, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували положення частин третьої статті 169 та пункт 3 частини першої статті 207 ЦПК України, 2004 року, та не надали належної оцінки тому, що позов ОСОБА_4 було подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, а сама позивач і її представник не з'являлись у судове засідання.

09 листопада 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

31 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 292 ЦПК України, 2004 року, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

У частині першій статті 293 ЦПК України, 2004 року, визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які могли бути оскаржені у апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про відмову у задоволені клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволені клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не могла бути оскаржена у апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали у апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 293 ЦПК України, 2004 року). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду у апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п'ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Оскаржена заявником ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволені клопотання про залишення позовної заяви без розгляду постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому її можливо оскаржити у апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (частина друга статті 293 ЦПК України, 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 324 ЦПК України, 2004 року, сторони й інші особи, зокрема, які беруть участь у справі, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього кодексу, після їх перегляду у апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки справа по суті розглянута судами не була, а ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає подальшому провадженню у справі та не могла бути оскаржена у апеляційному порядку окремо від судового рішення, яким спір має бути вирішений по суті, така ухвала суду першої інстанції не могла бути оскаржена й у касаційному порядку.

З огляду на неможливість оскарження у апеляційному порядку окремо від рішення суду по суті спору ухвали про відмову у задоволені клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, не могла бути оскаржена у касаційному порядку й ухвала Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року, якою залишена в силі ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка подана представником ОСОБА_7, слід закрити, як помилково відкрите.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження у касаційному порядку окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною другою статті 261 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка подана представником ОСОБА_7, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Української іноземної юридичної колегії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про визнання рішення недійсним та за позовом Української іноземної юридичної колегії до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЯкименкоВалентина Онисимівна, про визнання недійсним договору, - закрити.

Справу повернути для продовження розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта