Справа №: 398/2137/15-ц
провадження №: 2/398/20/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" вересня 2018 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

в присутності позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватного підприємства «Геосвіт-ЛСО», Олександрійської міської ради про відшкодування збитків, завданих органами державної влади та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

27.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Держземагенства в Олександрійському районі, треті особи ПП «Геосвіт-ЛСО», Олександрійська міська рада, про відшкодування збитків, завданих органами державної влади та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі договору дарування, посвідченого 18.12.2007 року, її мати ОСОБА_5 подарувала їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27. При цьому, земельна ділянка на якій розміщений подарований їй житловий будинок та прилеглі до нього надвірні будівлі, матері не належала, тому до неї перейшло право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщені прийняті в дарунок об'єкти нерухомості, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У 2007 році вона звернулась до Олександрійської міської ради із заявою про надання безоплатно зазначеної земельної ділянки їй у власність. Рішенням Олександрійської міської ради від 20.12.2007 року їй було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку. ПП«Геосвіт-ЛСО» була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка передана у її власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Олександрія, вул. Артилеристів, 27. Було проведено погодження в натурі меж земельної ділянки із представником відділу земельних ресурсів у м. Олександрії, правонаступником якого є управління Держземагентства в Олександрійському районі Кіровоградської області, та суміжними з нею землекористувачами - ОСОБА_6 (вул. Артилеристів, 25), ОСОБА_7 (вул. Ленінградська, 26), ОСОБА_8 (вул. Ленінградська, 28), ОСОБА_9 (вул. Артилеристів, 29). У результаті погодження меж земельної ділянки було встановлено, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів (землевласників) немає; межі земельної ділянки закріплені межовими знаками у кількості 5 штук.

Рішенням Олександрійської міської ради № 604 від 15 лютого 2008 року за рахунок земель житлової та громадської забудови їй безоплатно передано у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку площею 631.62 м2, у тому числі площею 336.05 м2 земель одно- та двоповерхової житлової забудови і площею 295.57 м2 сільськогосподарських угідь під багаторічними насадженнями садів.

16 березня 2009 року вона одержала державний акт серії ЯЗ № 422628 на право власності на земельну ділянку площею 631.62 м2, розташовану по вул. Артилеристів, 27 в м. Олександрії Кіровоградської області.

У той самий час її сусідкою ОСОБА_9 на підставі рішення Олександрійської міської ради № 751 від 17 липня 2008 року згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 424784 від 01 липня 2009 року приватизовано суміжну земельну ділянку за адресою: м.Олександрія, вул. Артилеристів, 29.

Зважаючи на те, що у 2010 році ОСОБА_9 під час заміни суміжного паркану було порушено спільну межу між їхніми домоволодіннями, виник спір, який неодноразово розглядався погоджувальною комісією при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради.

Проте, оскільки рішення погоджувальної комісії носять рекомендаційний характер та були проігноровані ОСОБА_9 у квітні 2012 року вона була вимушена звернутися до суду з позовом до останньої про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки. Разом з тим, ОСОБА_9 у свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Олександрійської міської ради № 604 від 15.02.2008р. та державний акт серії ЯЗ № 422628 на право власності на земельну ділянку площею 631.62 м2.

Під час розгляду вказаної справи, у судовому засіданні представник управління Держземагенства в Олександрійському районі Кіровоградської області пояснила, що підписуючи акт погодження меж земельної ділянки, вона виходила з того, що спорів між сторонами немає, довіряла сторонам та землевпорядній організації. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року їй у позові було відмовлено, а позов ОСОБА_9 задоволено. Крім того, з неї та Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_9 було стягнуто по 3114 грн. 50 коп. з кожного у відшкодування понесених судових витрат.

Разом з тим, представник управління Держземагенства в Олександрійському районі в судовому засіданні 02.10.2014 року також зазначав, що було здійснено неправильну зйомку її земельної ділянки, внаслідок чого виготовлена неправильна технічна документація, прийняте неправильне рішення і видано державний акт в звязку з цим.

Таким чином незаконними діями органу державної влади - відділом Держкомзему в м.Олександрії Головного управління Держкомзему у Кіровоградській області, правонаступником якого є ОСОБА_10 Держземагентства в Олександрійському районі Кіровоградської області, їй було завдано збитків, які полягають у понесенні витрат на складання технічної документації із землеустрою, а також судових витрат, витрат на правову допомогу та інших, витрат повязаних з виконанням рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.10.2014 р. на загальну суму 13231грн. 27коп.

Вважає, що неправомірними діями відповідача їй також була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою останнього, необхідністю докладати додаткових зусиль для організації власного життя, з метою повторної приватизації земельної ділянки вона буде вимушена знову нести витрати, склад та розмір яких передбачити на даний час не має можливості. Моральну шкоду вона оцінює в 100000грн.

Крім того, нею були понесені витрати на правову допомогу на суму 3000грн., які позивач просила стягнути з відповідача.

27.08.2015 року від представника управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровградської області надійшли заперечення на позов, в яких зазначено, що в 2007 році дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, рішенням Олександрійської міської ради не надавались. Під час погодження меж земельних ділянок в 2007 році, дійсно було встановлено, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів, немає, що було підтверджено їх підписами, а межі спірної земель ділянки закріплені межовими знаками у кількості 5 штук. Процедуру виготовлення технічної документації із землеустрою, в тому числі і погодження меж земельної ділянки, було дотримано згідно з чинним на той час законодавством. Крім того, представник відповідача в своїх запереченнях зазначила, що ОСОБА_10 є державною установою, фінансування котрої здійснюється повністю за рахунок державного бюджету, спеціальні фонди та інші джерела надходження коштів відсутні, кошторисом на 2015 рік не передбачені кошти на погашення судових витрат та на виконання судових рішень по відшкодуванню шкоди.

13.10.2015 року надійшли заперечення від представника Олександрійської міської ради, відповідно до яких останній не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 у звязку з їх незаконністю та необґрунтованістю. Так, представник Олександрійської міської ради, обґрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що перелічуючи понесені витрати позивач вказує на оплату юридичних послуг. Але звертаючись до суду та беручи участь в справі позивач не зобовязаний користуватися правовою допомогою , адже це право позивача, використання якого може полегшити процедуру захисту інтересів. Вважає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди, оскільки позивач обґрунтувала заподіяну їй моральну шкоди виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 10000 грн. Жодних доказів про звернення до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення розумових здібностей позивача, його фізичного чи психічного здоров'я в матеріалах справи немає.

10.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненою позовною заявою в якій просила суд стягнути з ОСОБА_10 Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області - 77 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, з яких 15 грн. за надання послуг з ведення державного реєстру земель, 26.40 грн. за надання земельно-кадастрових послуг, 36 грн. за надання послуг з ведення державного реєстру земель; з Олександрійської міської ради - 6909 грн. 37 коп., з яких 852.47 грн. за відновлення меж земельної ділянки, 2942.40 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 3114.50 грн. за оплату судових витрат на користь ОСОБА_9; з ПП «Геосвіт-ЛСО» - 650 грн. 00 коп., з яких 500грн за проведення топографо-геодезичних робіт, 150 грн. за виготовлення технічної документації із землеустрою; а також просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_10 Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області, Олександрійської міської ради та ПП «Геосвіт-ЛСО» моральну шкоду на суму 100000грн., судовий збір на суму 665грн. 50коп. та судові витрати за послуги адвокатів на суму 8000грн.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 10.02.2016 року, за клопотанням представника позивача, залучено до розгляду у справі відповідачами ОСОБА_10 Держгеокадастру в Олександрійському районі, Олександрійську міську раду та ПП «Геосвіт-ЛСО».

28.03.2016 року від представника ПП «Геосвіт-ЛСО» надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Геосвіт-ЛСО». Заперечення мотивовано тим, що приватне підприємство технічну документацію із землеустрою виготовило з дотриманням вимог законодавства, про що свідчить акт приймання-здавання землевпорядних робіт від 02.04.2008 року. Отже, не зрозуміло в чому полягає вина ПП «Геосвіт-ЛСО» , оскільки позивач жодного разу не звертався з претензіями щодо неналежного виконання ними договору щодо складання технічної документації на земельну ділянку. Крім того, позивачем не надано жодного доказу заподіяння їй моральної шкоди саме ПП «Геосвіт-ЛСО», а також необґрунтовано розміру моральної шкоди в сумі 100000грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на юридичну допомогу, то зазначені витрати відносяться до судових витрат і підлягають розподілу відповідно до задоволених вимог. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину участі в судовому засідання особи , яка надавала правову допомогу, однак позивачем не надано відповідного розрахунку компенсації витрат на правову допомогу виходячи з часу витраченого його представником.

12.06.2017 року від позивача надійшли письмові пояснення відповідно до яких, коли 18.12.2007 року її мати подарувала їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27, вона фактично відразу, а саме 20.12.2007 року, звернулась до місцевої влади щодо приватизації зазначеної присадибної ділянки. При цьому отримала усну відповідь та Витяг №683 від 27.11.1997 року з рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради про передачу земельної ділянки у власність з особистим попередженням про те, що при виготовлені державного акту на право власності на землю, площа земельної ділянки буде уточнена. З метою оформлення права власності, того ж дня, з пакетом усіх належних документів, вона звернулась до ПП «Геосвіт-ЛСО», написала заяву, оплатила послуги та надала зазначену земельну ділянку для проведення необхідних геодезичних вимірювань. Після проведення всіх необхідних дій та заходів 16.03.2009 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 631,62 кв.м, яка розташована за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27. При цьому, вона була впевнена, що законно отримала зазначений акт на земельну ділянку саме такою площею. Однак, коли в 2011 році вона остаточно почала проживати за вказаною адресою, то виявила, що раніше встановлені межові знаки знищені шляхом заміни сусідами паркану, внаслідок чого розмір її земельної ділянки зменшився. Оскільки під час виготовлення технічної документації чи її погодження жодних сумнівів щодо розміру земельної ділянки виявлено не було, вона в жовтні 2011 року звернулась до Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» стосовно відновлення знищених сусідами земельних знаків і таким чином відновлення меж належної їй земельної ділянки. 19.01.2012 року в присутності представників Кіровоградського ДЗК, міської ради та суміжних землекористувачів, представник Олександрійського відділу Держкомзему не зявився, відбулось відновлення межових знаків. І знову, жодних сумнівів щодо можливих порушень при виготовлені технічної документації у присутніх не виникло. Враховуючи викладене, в квітні 2012 року вона звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Однак в червні 2014 року під час розгляду судової справи представник, на той час, відділу Держземагенства в м.Олександрія, висловив підозру в незаконності отримання нею державного акту на землю, посилаючись на те, що ПП «Геосвіт-ЛСО» при складані документації було допущено помилку при накладені суміжних меж і тому роботу останніх вважає неякісною. Попри це, судом першої інстанції було задоволено її вимоги в повному обсязі. Однак, 02.10.2012 року під час розгляду зазначеної справи в апеляційному суді Кіровоградської області представник відділу Дерземагенства на питання суду зазначив, що при прийнятті рішення Олександрійською міською радою були допущені порушення щодо визначення меж належної їй земельної ділянки. Того ж дня, апеляційний суд Кіровоградської області виніс рішення про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 631,62 кв.м, яка розташована за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27 та стягнення з неї та Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_9 по 3114,50грн. понесених останньою судових витрат. Оскільки рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 02.10.2012 року оскаржене не було, вона вважає, що Олександрійська міська рада фактично визнала свою вину щодо прийняття незаконного рішення, яким було визначено площу належної їй земельної ділянки за адресою:м.Олександрія, вул.Артилеристів,27. Враховуючи, що документи на право власності на земельну ділянку видані з порушенням чинного законодавства не з її вини, вона має право вимагати від відповідачів відшкодування на її користь матеріальних та моральних збитків.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 12.06.2017 року за заявою позивача та її представника, відповідача - ОСОБА_10 Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області, в звязку з тим, що останнє ліквідовано, а відділ не являється юридичною особою, було замінено на належного відповідача Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області .

13.03.2018 року від представника - ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області надійшов відзив на позов ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_10 позов останньої не визнає в повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_10 протиправних діянь в даному випадку, а тому й підстав для відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, яка, відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, відшкодовуються лише за наявності вини органу державної власності.

13.03.2018 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Олександрійської міської ради та ПП «Геосвіт-ЛСО» на її користь 16302,27грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. матеріальної шкоди, оскільки завдана їй шкода спричинена спільними діями зазначених відповідачів внаслідок чого було скасовано рішення про приватизацію нею земельної ділянки та визнано недійсним державний акт на землю.

24.05.2018 року позивачем надано додаткові письмові пояснення, згідно яких, головним чинником заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди є надання відповідачами до суду неправдивої інформації стосовно належного Олександрійській міській раді земельного фонду, його розташування, площі та конфігурації, а також приховування від суду містобудівної документації, а саме, будівельного плану кварталу №15 від 18.01.1953 року та Ситуаційного плану міста 1993 року, з яких стало б зрозуміло з яких підстав та за рахунок чиєї землі збільшилась площа садиби №27 з 600кв.м. до 631,62 кв.м. і чи мало місце порушення матеріальних прав третіх сторін. Для відновлення розташування та конфігурації належної Олександрійській міській раді земельної ділянки площею 64,4 кв.м, до якої згідно проекту землевідведення та квартального плану 1953 року, примикає земельна ділянка площею 600 кв.м., яка закріплена відповідно до рішення Олександрійської міської ради від 1950 року за її садибою, вона вимушена була оплатити проведення судової земельно-технічної експертизи. Крім того, враховуючи, що на протязі трьох років відповідачі ігнорують суд та не зявляються в судові засідання, вона продовжує нести додаткові матеріальні витрати.

08 серпня 2018 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості правонаступника приватного підприємства "Геосвіт-ЛСО", яке було ліквідовано, засновника даного підприємства - ОСОБА_11.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 04 вересня 2018 у задоволенні клопотання представника позивача про залучення правонаступника відповідача приватного підприємства «Геосвіт-ЛСО» було відмовлено в звязку з тим, що учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями підприємства.

04 вересня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення до позовної заяви, відповідно до яких остання зазначає, що в уточненій позовній заяві від 09 лютого 2016 року нею було зазначено про надання їй Олександрійською міською радою дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. При цьому, просить прийняти до уваги, що зазначаючи вислів «надано дозвіл» вона мала на увазі не отримання нею дозвільних документів чи окремих рішень, а відсутність підстав у органів місцевого самоврядування для відмови їй у приватизації земельної ділянки, тобто в розробці технічної документації із землеустрою. В звязку з чим 20 грудня 2007 року вона звернулась до ПП «Геосвіт-ЛСО», яке на той час мало відповідний дозвіл (ліцензію) на проведення даного виду робіт. Крім того, земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27, за її заявою, рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №16 від 10.01.2008 року їй було передано безоплатно у власність.

Позивач та її представник 04.09.2018 року в судовому засіданні відмовились від вимог щодо стягнення з відповідачів солідарно коштів на суму 41грн. 40коп., з яких: 15 грн. - за надання послуг з ведення державного реєстру земель та 26грн. 40коп. - за надання земельно-кадастрових послуг та відмова в цій частині прийнята судом.

В судовому засіданні позивач пояснила, що на підставі рішення Олександрійської міської ради від 24.06.1950 року земельна ділянка площею 600 кв.м, яка розташована по вул.Артилеристів,27 в м.Олександрія була наділена ОСОБА_12 для індивідуального житлового будівництва. 02.03.1953 року в містобудівній документації за вказаною адресою було закріплено земельну ділянку площею вже 664,4 кв.м, при цьому 64,4 кв.м це додаткова земельна ділянка, власником якої є міська рада. Як свідчать акти неодноразових інвентаризацій зазначеної земельної ділянки та Ситуаційний план міста від 1993 року, починаючи з 02.03.1953 року попередні землекористувачі постійно та відкрито користувались додатковою земельною ділянкою. Згідно з рішенням Олександрійської міської ради №683 від 27.11.1997 року приватизації підлягала лише земельна ділянка площею 600 кв.м, земельна ділянка площею 64,4 кв.м, - залишилась у власності міської ради. Разом з тим, рішенням Олександрійської міської ради №604 від 15.02.2008 року їй, позивачу, у власність вже було передано земельну ділянку площею 631,62 кв.м, з яких 600 кв.м належать їй на підставі правовстановлюючих документів, а 31,62 кв.м ввійшли до складу її приватизованої земельної ділянки без виготовлення проекту землевідведення та додаткового рішення міської ради. 16.03.2009 року вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27, саме площею 631,62 кв.м. Крім того, ні управління Дергеокадастру ні ПП «Геосвіт- ЛСО» під час ви виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою на право власності на спірну земельну ділянку, жодних заперечень щодо порушення рішення №683 від 27.11.1997 року, згідно з яким приватизації підлягала лише земельна ділянка площею 600 кв.м, не надали. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області рішення Олександрійської міської ради №604 від 15.02.2008 року, на підставі якого їй у власність було передано земельну ділянку площею 631,62 кв.м, визнане незаконним та скасоване. Враховуючи викладене вважає, що відповідачі своїми діями порушили її конституційні права, завдали їй матеріальних та моральних збитків, а тому просить її позовні вимоги, з урахуванням зменшення, задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав думку останньої та просив стягнути з відповідачів ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та Олександрійської міської ради солідарно 16260грн. 87коп. матеріальної шкоди, 100000грн. моральної шкоди та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Представники відповідачів, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює начальником відділу в Олександрійському районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області з 03.01.1997 року. На той час коли позивачем оформлялась технічна документація на земельну ділянку, тобто в 2007 році вона була або начальником або заступником відділу земельних ресурсів у м.Олександрія, точно не памятає. Відділом Держгеокадастру складена технічна документація підписується в останню чергу, після того як зазначені документи буде розроблено організацією, яка має на це дозвіл та відповідну ліцензію. Завданням відділу є перевірити якість, склад та повноту розробленої технічної документації. Перевірити підпис суміжних землекористувачів, тобто сусідів, відділ змоги не має. Крім того, саме розробник технічної документації повинен був перевірити площу земельної ділянки, яка надана користувачеві. Разом з тим, ідеальних розмірів земельних ділянок немає, і практично завжди існують так званні «внутрішньоквартальні надлишки», тобто землі, які належать органу міської влади. За наявності таких надлишків, розробник повинен вказати про це в технічній документації, а управління вже вирішує питання про наділ такої землі землекористувачу, але тільки в тому випадку, коли суміжні землекористувачі не заперечують. Коли вона підписувала технічну документацію, яку було надано позивачем, остання була підписана сусідами і жодних заперечень від них не було, тому і сумнівів щодо правильності розміру земельної ділянки ОСОБА_1 в неї не виникало. З якої саме причини утворювались земельні надлишки між земельними ділянками їй не відомо, в кожному конкретному випадку свої підстави. Під час коли здійснювався наділ землі бюро технічної інвентаризації діяло практично на підставі квартальної зйомки. Для вирішення межових спорів існує земельна комісія Олександрійської міської ради, яка неодноразово виходила на місце розташування спірної земельної ділянки, однак про результати розгляду спору їй не відомо. Про те, чому землі міської ради були передані сторонам без відповідного рішення Олександрійської міської ради, вона також сказати нічого не може, оскільки зазначене питання не відноситься до її компетенції. Про те, що позивачем було зайнято земельну ділянку більшою площею, ніж вказана у первинній документації на землю, їй було відомо ще під час попереднього огляду технічної документації, яку було складено розробником останньої, однак, оскільки заперечень від суміжних землевласників не було, надлишки земельних меж було погоджено, стояли підписи, причин не підписувати технічну документацію в неї не було.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідка ОСОБА_3 дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Олександрійської міської ради від 27.11.1997 року № 683 було вирішено передати у приватну власність ОСОБА_5 присадибну земельну ділянку, що знаходиться по вул.Артилеристів, 27 площею 600 кв.м. (том 1 а.с. 169).

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 18.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за №5469, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями під №27, що знаходить на по вул.Артилеристів в м.Олександрії Кіровоградської області. Зазначений житловий будинок належав дарувальнику на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого старшим державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 05.03.1991 року за р.№1-1024, право власності зареєстровано в Олександрійському МБТІ 20.03.1991 року, про що зроблено запис у реєстрову книгу №716/3. При цьому, як зазначено в абзаці третьому пункту 1 Договору зазначений житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 600кв.м. (том 1 а.с. 13)

Разом з тим, згідно технічного паспорта на житловий будинок №27 по вул.Артилеристів в м.Олександрія, власником якого є ОСОБА_1, площа земельної ділянки за документами становить 600кв.м, площа земельної ділянки, яка фактично використовується, становить 664,4 кв.м. (том 1 а.с. 22)

20 грудня 2007 року між ОСОБА_1 як замовником та ФОП ОСОБА_11 як виконавцем було укладено договір № 84-12/2007 на виконання топографо-геодезичних робіт, відповідно до якого виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства кадастрову зйомку присадибної ділянки М 1:500, за адресою м.Олександрія, вул. Артилеристів, 27,для виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на землю. Вартість робіт за договором склала 500 грн., які були сплачені позивачем (том 1 а.с. 170-171, 216)

20 грудня 2007 року між ОСОБА_1, як замовником та ПП «Геосвіт ЛСО», в особі директора ОСОБА_11, як виконавцем було укладено договір № 81-12/2007, відповідно до умов якого, виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства технічну документацію із землеустрою. Що посвідчує право власності на землю за адресою м.Олександрія, вул. Артилеристів, 27, а замовник оплатити виконані роботи. Вартість робіт за договором склала 150 грн., які в повному обсязі були сплачені позивачем (том 1 а.с. 172-173,217) .

За надання послуг з ведення державного реєстру земель, відповідно до заяви від 04.06.2008 року № 12/037298, ОСОБА_1 мала сплатити 15 грн. (том 1 а.с. 174), проте, квитанція про сплату вказаних послуг позивачем не надана.

За надання земельно-кадастрових послуг, згідно заяви від 04.06.2008 року № 12/037298/1, ОСОБА_1 мала сплатити 26.40 грн. (том 1 а.с. 175), квитанція про сплату зазначених послуг також позивачем не надана.

За надання послуг з ведення державного реєстру земель, відповідно до заяви від 26.11.2008 року № 12/058295 , ОСОБА_1 було сплачено 36 грн. (том 1 а.с. 176).

За заявою ОСОБА_1 від 23.12.2007 року (замовлення №81-12/2007) ПП «Геосвіт-ЛСО» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка передана у власність заявника для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів, 27, про що сторонами договору 02.04.2008 року було складено акт виконаних робіт. Відповідно до зазначеної технічної документації площа земельної ділянки за вказаною адресою становить 631,62кв.м. (том 1 а.с. 14-18, 250).

Як свідчить акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 27.12.2007 року представником ПП «Геосвіт-ЛСО» було проведено погодження в натурі меж земельної ділянки площею 631,62 кв.м, що передається у власність ОСОБА_1 В результаті погодження меж земельної ділянки було встановлено, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів(землевласників) немає. Зазначений акт підписано в тому числі й ОСОБА_9 (том 1 а.с. 25)

Крім того, документи, які були складені під час виготовлення технічної документації, сумнівів щодо їх законності не викликали, оскільки були підписані та погодженні на той час начальником відділу земельних ресурсів у м.Олександрія ОСОБА_3 При цьому, в усіх зазначених документах, площа земельної ділянки за адресою: м.Олександрія, вул.Артилеристів,27 становить 631,62кв.м. (том 1 а.с. 30, 31).

Згідно висновку №387 від 24.12.2007 року, складеного начальником відділу архітектури про наявність обмеження на використання земельної ділянки за вказаною адресою, зазначено, що наявних обмежень використання не встановлено (том 1 а.с. 32).

Згідно рішення Олександрійської міської ради №604 від 15.02.2008 року, Олександрійська міська рада вирішила, враховуючи матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, передати ОСОБА_1 безоплатно у власність по вул.Артелеристів, 27 за рахунок земель житлової та громадської забудови для споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку площею 631,62 кв.м. (у тому числі площею 336.05 кв.м. земель одно- та двоповерхової житлової забудови і площею 295.57 кв. м. сільськогосподарських угідь під багаторічними насадженнями, садів) (том 1 а.с. 34).

Крім того, висновок начальника відділу земельних ресурсів в м.Олександрія від 20.10.2008 року також свідчить про те, що при розгляді матеріалів по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 631,62 кв.м, в тому числі земель житлової та громадської забудови 361,62 кв.м, виконані ПП «Геосвіт-ЛСО» згідно існуючих нормативно-правових актів, по межах встановлені межові знаки, площа земельної ділянки затверджена рішенням Олександрійської міської ради №604 від 15.02.2008 року (том 1 а.с. 33).

16 березня 2009 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку(серія ЯЗ №422628), який засвідчує, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:369:0010, площею 631,62 кв.м. по вул. Артилеристів, 27 м. Олександрія Кіровоградської області (том 1 а.с. 35).

31 жовтня 2011 року між Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», від імені якого діяла Кіровоградська регіональна філія, (виконавцем) та ОСОБА_1 (замовником) було укладено договір на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, відповідно до умов якого виконавець зобовязався за рахунок замовника виконати роботи з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в м.Олександрія, Кіровоградської області по вул. Артилеристів, 27. Сторони домовились, що вартість робіт за цим договором складає 852 грн. 47 коп., які були сплачені ОСОБА_1 на рахунок підприємства (том 1 а.с. 36-41, 77).

На виконання умов вказаного договору Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», від імені якого діяла Кіровоградська регіональна філія, було розроблено відповідну документацію (том 1 а.с. 42-54), а 19 січня 2012 року за участю представників Олександрійської міської ради, начальника відділу Держкомзему у місті ОСОБА_3, суміжних землевласників та землекористувачів - було складено акт про встановлення межових знаків на земельній ділянці ОСОБА_1 Відповідно до якого, суміжний землевласник ОСОБА_9 не погодила своїм підписом межі земельної ділянки (том 1 а.с. 55).

Починаючи з вересня 2011 року по березень 2012 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Олександрійської міської ради з метою врегулювання спору, що виник між нею та суміжним користувачем земельної ділянки, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, з приводу суміжного землекористування її земельною ділянкою. Спір розглядався погоджувальною комісією Олександрійської міської ради по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування громадян, яка рекомендувала обрати способи користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення, за яких власникам-користувачам сусідніх ділянок завдається найменше незручностей, а в разі неможливості врегулювати спір у позасудовому порядку - звернутися до суду. (а.с.56-59).

03 березня 2012 року між ОСОБА_1 (як замовником) та Приватним підприємством «Перша юридична контора» (як виконавцем) було укладено договір про надання юридичних послуг № 1/ф, відповідно до умов якого виконавець зобовязався надати замовникові юридичні послуги по представленню інтересів замовника в суді першої інстанції (Олександрійський міськрайонний суд) по захисту її інтересів як позивача, за її позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Сторони домовились про те, що вартість юридичних послуг становить 3000 грн. Вказана сума коштів була сплачена ОСОБА_1 на рахунок ПП «Перша юридична контора» (том 1 а.с. 60, 78).

У квітні 2012 році ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_9 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновлення меж між земельними ділянками. ОСОБА_9 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та Олександрійської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держкомзему у місті ОСОБА_3 головного управління Держкомзему у Кіровоградській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державних актів. За подачу позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено 107.30 грн. та 214.60 грн. судового збору (том 1 а.с. 65, 79, 80).

28 грудня 2013 року між ОСОБА_1, як замовником, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 09-13/ВС про надання правової допомоги та ведення справ у суді, відповідно до умов якого виконавець прийняв до виконання доручення замовника щодо захисту її прав та інтересів і зобовязався у звязку з цим надати комплекс консультативних та юридичних послуг із складання процесуальних документів, представництва та захисту інтересів замовника в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області, а також, у разі необхідності, у судах апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільної справи № 1118/3105/12 за позовом замовника до ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до замовника про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Сторони дійшли згоди про те, що вартість послуг виконавця становить 3000 грн. Вказана сума коштів була сплачена ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 (том 1 а.с. 62-64, 82).

Крім того, під час розгляду справи № 1118/3105/12, на підставі ухвали суду була проведена будівельно-технічна експертиза, вартість якої склала 2942.40 грн., яка була оплачена ОСОБА_1 (том 1 а.с. 81).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 01.07.2014 року, за наслідками розгляду справи № 1118/3105/12, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_9 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновлення меж між земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 та Олександрійської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держкомзему у місті ОСОБА_3 головного управління Держкомзему у Кіровоградській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державних актів, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою по вул.Артилеристів,27 (кадастровий номер :10:369:0010) шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_9 відновити межу земельних ділянок відповідно до технічної документації із землеустрою і державного акта на землю та перенести огорожу по лінії від «А» до «Д» згідно конфігурації земельних ділянок у відповідності з даними земельно-кадастрової документації. Вирішено питання по судовим витратам. В інших позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_9 залишено без задоволення. (том 1 а.с. 65-67).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 02.10.2014 року рішення Олександрійського міськрайонного суду від 01.07.2014 року у справі № 1118/3105/12 було скасовано та прийнято нове рішення, яким: «У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж між земельними ділянками відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1, Олександрійської міської ради Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконними рішень міської ради та скасування державних актів задовольнити. Визнати незаконним та скасувати п.1 рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області №604 від 15.02.2008 року, яким передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 631,62 кв.м по вул. Артилеристів, 27 у м.Олександрії. Визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 631,62 кв.м, розташовану у м. Олександрії по вул. Артилеристів, 27, серії ЯЗ № 422628, виданий відділом Держкомзему у м. Олександрія Кіровоградської області 16 березня 2009 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 28, скасувавши його державну реєстрацію. Стягнути з ОСОБА_1 та Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_9 по 3114,50 грн. з кожного у відшкодування понесених нею судових витрат. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення.»

Вказаним рішенням суду, окрім обставин, які зазначені у даному рішенні суду, було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_9 є власником житлового будинку по вул.Артилеристів, буд.29, м.Олександрія, що побудований і прийнятий в експлуатацію у вересні 2006 року, на переданій у її власність за рішенням виконкому Олександрійської міської ради № 683 від 27.11.1997 року земельній ділянці площею 598кв.м, яку в подальшому збільшено до 658,7 кв.м. Земельна ділянка за цією адресою площею 600 кв.м була виділена рішенням виконкому Олександрійської міської ради від 4 червня в 1953 року попередньому власнику будинку ОСОБА_15, яка за договором на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 23.06.1953 року, будівельного паспорту на будівництво господарських побудов, затвердженого рішенням Олександрійського міськвиконкому №145 від 26.03.1987 року, побудувала будинок з господарськими будівлями, що був прийнятий в експлуатацію згідно акту від 16.09.1992 року, затвердженого виконкомом Олександрійської міської ради №9 від 23.01.1992 року. ОСОБА_9 та ОСОБА_1 є власниками суміжних земельних ділянок. Рішенням Олександрійської міської ради №751 від 17.07.2008 року ОСОБА_9 передано земельну ділянку площею 648.00 кв.м. (у т.ч. площею 648.00 кв.м. земель одно-та двоповерхової житлової забудови) 01.07.2009 року їй видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 648.00 кв.м., яка знаходиться по вул.Артилеристів,буд. 29, м.Олександрія, Кіровоградська область. Згідно копії акта встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки від 27.12.2007 року ОСОБА_1. було закріплено межовими знаками межі належної їй земельної ділянки № 27, в результаті погодження меж земельної ділянки встановлено що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів, в тому числі й ОСОБА_9, не має. Згідно акта від 24.07.2008 року встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки № 29 по вул.Артилеристів землекористувача ОСОБА_9 закріплені межовими знаками та погодженні з колишнім власником суміжної земельної ділянки №27 ОСОБА_5 Після встановлення ОСОБА_9П нової огорожі між суміжними землевласниками виник спір з приводу зміни конфігурації земельних ділянок та проходження межі. Відповідно до копії акта від 19.01.2012 року встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки № 27 по вул. Артилеристів, землекористувача ОСОБА_1, суміжний землевласник ОСОБА_9 не погодила своїм підписом межі земельної ділянки . Рішенням сесії Олександрійської міської ради від 09.08.2013 року №1107 вирішено погодити передачу ОСОБА_1 у власність шляхом викупу місце розташування земельної ділянки площею 0,0059 га. по вул. Артилеристів, 27, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На звернення ОСОБА_1 від 16.02.2012 року, першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Олександрійської міської ради ОСОБА_16, було повідомлено, що погоджувальною комісією по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування громадян була обстежена земельна ділянка, яка знаходиться по вул. Артилеристів, 27, та встановлено, що за даною адресою дійсно має місце факт межового спору, сусіди не дійшли згоди, комісією було рекомендовано встановити межі у відповідності до технічної документації і запропоновано звернутися до суду. Згідно листа начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 07.08.2012 року за №01-13/181 під час проведення перевірки, проведеної на вимогу прокурора м. Олександрія щодо питання дотримання вимог містобудівного законодавства під час будівництва споруд гр. ОСОБА_1 по вул. Артилеристів, 27, встановлено, що на присадибній ділянці за вказаною адресою має місце прибудова до будинку розміром 1.61х2.41 м., яка на момент дарування вже існувала, але з невідомих причин не зазначалася в плані забудови, вказана прибудова підлягає знесенню. Згідно висновку експерта № 290, 291 від 23.07.2013 року судової будівельно-технічної експертизи дані розмірів та конфігурацій земельних ділянок по вул. Артилеристів № 27 та № 29 в м. Олександрія Кіровоградської області в натурі не відповідають розмірам та конфігурації цих земельних ділянок, визначених у технічній документації та Державних актах про право власності на земельні ділянки. Фактично існуючі межі земельних ділянок № 27 та № 29 не відповідають межам, встановленим державними актами, Для того щоб привести межі земельних ділянок до законних, за основу меж всіх суміжних земельних ділянок необхідно приймати погодженні з усіма суміжними землекористувачами межі, зазначені в Державному акті ОСОБА_1 Земельна ділянка по вул. Артилеристів № 27 мала площу 600 кв. м. відповідно до рішення Олександрійської міської ради народних депутатів від 18.03.1953 року. Згідно фактичних розмірів площа земельної ділянки складає 628,70, що на 28,70 кв. м. більше ніж згідно ескізу станом на 1952 рік. Згідно наявного в матеріалах справи акта приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку з господарськими прибудовами від 23.01.1992 року № 9 площа земельної ділянки по вул. Артилеристів № 29, яка фактично знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_15 (попередній власник перед ОСОБА_9П.) - 598,9 кв.м. Відповідно до копії архівного витягу від 19.02.2013 року за №П-66, виданого Державним архівом Кіровоградської області, протоколом № 11 від 04.06.1953 року засідання виконкому депутатів Олександрійської міської ради змінено рішення виконкому міської ради від 22.08.1953 року, та закріплено за нею земельну ділянку по вул. Артилеристів № 29 площею 600 кв.м. (т.2 а.с.96). Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 683 від 27.11.1997 року ОСОБА_9 передано у приватну власність присадибну земельну ділянку по вул. Артилеристів № 29 площею 598 кв.м. З висновків додаткової судової земельно-технічної експертизи від 01.04.2014 року (т.3 а.с.37-52) вбачається, що на момент проведення обстеження фактична площа земельної ділянки по вул. Артилеристів, 27 в м. Олександрія складає 626 кв.м.; фактична площа земельної ділянки по вул. Артилеристів, 29 в м. Олександрія - 649 в.м. При проведенні земельно-технічної експертизи виявлено невідповідність розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) в м. Олександрія Кіровоградської області по вул. Артилеристів, 27 (кадастровий номер :10:369:0010) та вул. Артилеристів, 29 (кадастровий номер :11:385:0003) за напрямками меж під кутами, даним, зазначеним в технічних документаціях із землеустрою та державних актах сторін, виявлених точках та межах. За результатами (схемою) зіставлення фактичних меж спірних земельних ділянок, виявлених в натурі (на місцевості), в одній державній системі координат СК-63 року (яка прив'язана до УСК-2000) з межами згідно координат, які значаться у державних актах сторін (технічних документаціях із землеустрою) та в одному масштабі з документами первинного відведення (зокрема з планами досліджуваних земельних ділянок станом на 1952, 1953, 1955, 1987 та 1991 роки) межі досліджуваних земельних ділянок, розташованих в м.Олександрія Кіровоградської області, по вул. Артилеристів, 27 (кадастровий номер :10:369:0010) та вул. Артилеристів, 29 (кадастровий номер :11:385:0003), в тому числі за напрямками меж під кутами, що визначені Державними актами (та відображені у технічних документаціях із землеустрою) не відповідають матеріалам первинного відведення земельних ділянок; спільна межа між зазначеними земельними ділянками згідно планів ділянок більш ранніх періодів (1952, 1953, 1955 та 1987 років): -у порівнянні з державними актами - знаходилася на 35-75 см лівіше в бік земельної ділянки №27, - у порівнянні з фактичними межами - знаходилася в середньому на 15 см лівіше в бік земельної ділянки №27 (окрім Генерального плану (схеми) 08.10.1955 року, де спільна межа в у фасадній та центральній частині знаходилася на тому ж місці). Фактична спільна межа між домоволодіннями № 27 та № 29 по вул. Артилеристів в м. Олександрія, що проходить біля споруди, позначеної літ. "Б", домоволодіння №29, не відповідає документам первинного відведення зазначених земельних ділянок та технічній документації із землеустрою на ці земельні ділянки, а саме: зміщення межі біля споруди на сьогоднішній день на 15 см в бік земельної ділянки №29; зміщення межі біля споруди по державних актах на 35-56 см в бік земельної ділянки №29. Фактичні розміри площ досліджуваних земельних ділянок, розміри площ зазначених земельних ділянок згідно з документами станом на 1952, 1953, 1955, 1987 та 1991 роки, а також відповідно до Державних актів на ці земельні ділянки, не співпадають, де невідповідність відображено у табличній формі.

Оброблення та зіставлення даних польових вимірів досліджуваних земельних ділянок по вул. Артилеристів, №27 та №29 в м. Олександрія Кіровоградської області, що містяться в технічних документаціях із землеустрою (в тому числі матеріали журналів теодолітної і тахеометричної зйомки ПП «ГЕОСВІТ-ЛСО», журналів польових вимірювань тощо), з Державними актами на зазначені земельні ділянки здійснено геодезистом, яким було встановлено, що розміри площ, довжини меж та місцеположення поворотних точок по матеріалам польових вимірювань в технічних документаціях із землеустрою земельних ділянок співпадають з Державними актами на ці земельні ділянки. Таким чином, оскільки розмір площ, довжини меж та місцеположення поворотних точок по матеріалам польових вимірювань в технічних документаціях із землеустрою досліджуваних земельних ділянок по вул. Артилеристів, №27 та №29, співпадають з Державними актами на ці земельні ділянки, а розміри площ, довжини меж та місцеположення поворотних точок згідно Державних актів не відповідають документам первинного відведення земельних ділянок, експертом зроблено висновок, що матеріали польових вимірювань досліджуваних земельних ділянок в технічних документаціях із землеустрою не відповідають документам первинного відведення. Площа частини земельної ділянки, розташованої по вул. Артилеристів, 29 в м. Олександрія по контуру АБВГД (без врахування площі дорізки землі, наданої за рахунок земель загального користування) за матеріалами польових вимірювань (тобто відповідно до державних актів) складає 590,0 кв.м, що не відповідає матеріалам первісного відведення земельної ділянки, а саме: менше на 10,0 кв. м станом на 1953 р. та менше на 10,0 кв. м станом на 1955 р, 1987 р.; а визначена фактично на місцевості складає 590,0 кв.м, що не відповідає матеріалам первісного відведення земельної ділянки, а саме: менше на 10,0 кв.м станом на 1953 р. та менше на 10,0 кв. м станом на 1955 р, 1987 р. (том 1 а.с. 68-73).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року залишено без змін (том 1 а.с. 74-75).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції 30.01.2015 року ОСОБА_17, діючого від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності (том 1 а.с. 98), було сплачено на рахунок відділу Державної виконавчої служби 3114.50 грн (том 1 а.с. 83).

12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_18 було укладено договір доручення № 111/119, відповідно умов якого ОСОБА_18 зобовязалась надати ОСОБА_1 правову допомогу в якості представника та захисника останньої в усіх судових установах України. За виконання послуг даного договору ОСОБА_1 сплатила 2000 грн. (том 1 а.с. 230-231).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до п. б ч.2 ст. 198 ЗК України, погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, за звичай для відновлення меж земельних ділянок, що вже перебувають у користуванні особи.

Такі зйомки проводяться в процесі підготовки матеріалів для приватизації або передачі в оренду відповідної земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2007 року № 997-V, яка діяла станом на 18 січня 2008 року), частин 1 та 2 ст. 377 ЦК України (в редакції Закону України від 16 січня 2003 року № 435-IV, яка діяла станом на 18 січня 2008 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п/п г1 п. 18 постанови від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. №997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності або право користування на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда. На земельну ділянку, що перевищує визначені ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України розміри, право власності або право користування виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. В ст. 1173 ЦК України вищезазначене положення знайшло подальший розвиток. Стаття 1173 ЦК України є спеціальною, тобто в ній передбачені особливості, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. До таких особливостей можна віднести: а) субєктний склад завдавачів шкоди. Субєктами завдання шкоди є органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; б) завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень органів державної влади. Такі діяння можуть мати різноманітні види та форми. Ними можуть бути різні накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи (причому немає значення, зроблені вони в усній чи в письмовій формі) , які підлягають обовязковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані. Поряд із діями, тобто активною поведінкою державних органів, їх посадових та службових осіб, шкода у зазначеній сфері може бути заподіяна і шляхом протиправної бездіяльності, оскільки в області владно-адміністративних відносин вимагається активність, і неприйняття необхідних мір, передбачених законами або іншими правовими актами, може призвести до завдання шкоди. Шкода відшкодовується за рахунок державного бюджет.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми права, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Статтєю 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно ч .1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У своєму рішенні від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України» Європейський суд категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Безумовне дотримання вимог національного законодавства, безсумнівно, є одною із ключових умов функціонування правової держави. Зокрема, такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-92цс13.

Недотримання вимог законодавства при розпорядженні землями підриває авторитет держави та її органів, довіру суспільства.

На думку суду, скасування правовстановлюючих документів позивача на земельну ділянку на підставі рішення суду відбулось на умовах, передбачених законом і відповідає загальним принципам міжнародного права.

Разом з тим, відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, пункту 1 статті 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року).

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України» наголошено, що позбавлення особи права на земельну ділянку без будь-якої компенсації є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що спільними діями відповідачів, які формально підійшли до виконання своїх обовязків, що проявилось у виготовлені технічної документації на земельну ділянку з порушенням вимог закону, неналежному контролі державних органів щодо дотримання вимог земельного законодавства, що в свою чергу призвело до позбавлення позивача права власності на присадибну земельну ділянку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та покладення на відповідачів солідарного обовязку відшкодування збитків в розмірі 15917 грн. 27 коп., які полягають у несенні позивачем витрат на виготовлення технічної документації із землеустрою, витрат на відновлення порушеного права та витрат повязаних із виконанням рішення суду.

Заперечення відповідачів з приводу того, що процедура виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку та подальше її погодження відбувалось згідно вимог чинного на той час законодавства, суд до уваги не приймає, адже ці обставини були спростовані фактами встановленими судовим рішенням та в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує розяснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок порушення права власності, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обовязків позивач була позбавлена права власності на присадибну земельну ділянку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги щодо стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначила, що з березня 2009 року вона вважала себе повноцінною власницею земельної ділянки площею 631.62 кв.м. Проте, як зясувалось, приватизація займаної нею земельної ділянки була здійснена з порушенням вимог законодавства, що стало підставою для визнання недійсним виданого їй державними органами Державного акту про право власності на землю. Таким чином, вона фактично була покарана за порушення відповідачами вимог закону, про які не знала та яких не могла ні передбачити, ні усунути. З метою повторної приватизації земельної ділянки вона буде вимушена знову нести витрати, склад та розмір яких передбачити на даний час не має можливості. Все це призводить глибоких душевних страждань.

Виходячи з наведених норм закону та враховуючи характер порушення прав позивача, глибину і тривалість її моральних страждань, які виникли через позбавлення права власності на нерухоме майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити частково в розмірі 10000 грн.

Посилання представника Олександрійської міської ради на те, що ОСОБА_1 не надала до суду жодних доказів спричинення їй моральної шкоди, на думку суду також є безпідставними, оскільки сам факт втрати нерухомого майна внаслідок дій державних органів та подальші зусилля протягом тривалого часу на відновлення своїх прав, безумовно спричиняють моральні страждання та переживання.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем додано договори про надання правової допомоги: від 12 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_18М.( № 111/119), вартість послуг становить 2000грн,. які було сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №708 від 10.12.2005 року; від 03 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Перша юридична контора»(№1/ф), вартість послуг 3000грн., які було сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №8 та квитанцією до прибуткового касового ордеру №16; від 28 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (№ 09-13/ВС), вартість послуг 3000грн., які було сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №09-13 від 28.12.2013 року.

З огляду на наведене суд, вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування понесених нею витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, підлягають задоволенню.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI«Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до глави 8 розділу І ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначений законом склад судових витрат є вичерпним.

При цьому суд зазначає, що позивачем суму судового збору було включено до суми завданої шкоди, разом з тим, зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися у якості збитків.

На підтвердження слати судового збору, позивачем до матеріалів справи долучено квитанції: квитанція №18/35 від 22.04.2015 року сума 343грн. 60 коп., та квитанція №0.0.389.183604.1 від 22.05.2015 року сума 243грн. 60коп.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача матеріальну шкоду на загальну суму 15917грн. 27коп., з яких: 36 грн. витрати за надання послуг з ведення державного реєстру земель; 852,47 грн. - за відновлення меж земельної ділянки, 2942,40 грн. - за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 3114,50 грн. - за оплату судових витрат на користь ОСОБА_9, 500грн - за проведення топографо-геодезичних робіт, 150 грн. - за виготовлення технічної документації із землеустрою, 107,30 грн. та 214,60 грн. сплачений судовий збір за подання позовної заяви про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, 8000грн. - витрати на правничу допомогу адвоката, а також моральну шкоду на суму 10000 грн. Крім того, стягнути з відповідачів на користь позивача по 293,60грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263,265,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та Олександрійської міської ради про відшкодування збитків, завданих органами державної влади, та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та Олександрійської міської ради солідарно на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 15958 (пятнадцять тисяч девятсот пятдесят вісім) гривень 67 копійок та моральну шкоду на суму 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та з місцевого бюджету Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 по 293 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-9, місце реєстрації та проживання:03194, АДРЕСА_1;

Олександрійська міська рада Кіровоградської області, місцезнаходження: 28000, м.Олександрії Кіровоградської області, проспект Соборний, 59, .

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, місцезнаходження: 25030, Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Академіка Корольова, 26, .

Повний текст рішення складено 14 вересня 2018 року.

Суддя