АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Справа № 22-4285 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Усатова І.А.

Унікальний № 760/8702/13 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року всправі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu№ ;Про судоустрій і статус суддів&q?ат; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ня;Голос України&q?ло; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &q?оз;Прикінцеві та перехідні положення&q?ні; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu№ ;Про судоустрій і статус суддів&q?та; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q?зд;Перехідні положення&q?ні; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В січні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13.07.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/2496К-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 12 710,00 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12,50% річних, строком до 12.07.2012 року.

З метою забезпечення виконання позичальником умов укладеного кредитного договору 13.07.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №06/2496дп-07, згідно якого поручитель поручається за виконання відповідачем - ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Позивач наполягав, що свої зобов`язання виконав на відміну від відповідачів, внаслідок чого станом на 05.10.2009 р. утворилась заборгованість в розмірі 9 981,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 79 948,45 грн., які просив солідарно стягнути з останніх.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.03.2010 р. позов було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості по кредитному договору, що складає 9 981,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 79 948,45 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 8 800,52 доларів США - еквівалент 70 492,17 грн.; відсотки - 1 016,83 доларів США - еквівалент 8 144,81 грн.; пеня - 163,73 доларів США - еквівалент 1 311,48 грн., та судові витрати в сумі 919,49 грн., а разом 80 867,94 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.04.2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд Заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.03.2010 р. було задоволено, скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.03.2010 р. та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В липні 2013 р. ПАТ «Універсал Банк» подало заяву про збільшення позовних вимог та просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість по кредитному договору в розмірі 18 926,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.06.2013 р. становило 151 276,48 грн. та судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013 р. позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 151 276,48 грн.; стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 1 512,76 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києві від 29.10.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 було задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013 р. в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове, який в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.12.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» пені в розмірі 35 888,01 грн. (еквівалент 4 489,93 доларів США) та судових витрат змінено, зменшено розмір стягнутої пені з 35 88,01 грн. до 4 147,57 (еквівалент 518,90 доларів США), зменшивши розмір загально стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості з 151 276,48 грн. до 119 536,04 грн. Зменшено розмір стягнутих судових витрат з 1 512,00 грн. до 1 195,36 грн. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013 р. залишено без змін.

В червні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал») звернулось до суду з заявою про заміну сторони. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 11.05.2017 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №UB-OP/17-062, за умовами якого товариство набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ПАТ «Універсал Банк», включно і до ОСОБА_1

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 31.10.2017 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено частково.

Змінено стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1: ПАТ «Універсал Банк» на стягувача - ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал». В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було з'ясовано обставин щодо перебування у державній виконавчій службі будь-яких виконавчих проваджень стосовно стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору з ПАТ «Універсал Банк» за виконавчим листом від 13.05.2013 р.

Суд першої інстанції вийшов за межі заявлених ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вимог та замінив сторону виконавчого провадженні, в той час як товариство просило лише залучити його в якості сторони по справі.

Представник апелянта акцентував, що станом на 2017 рік жодного виконавчого провадження у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського району м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відносно ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебувало.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в червні 2017 року ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулась до суду з заявою про заміну сторони (Том 1 а.с.187-188), та просило залучити його в якості сторони у справі за позовною заявою ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1

11 травня 2017 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №UB-OP/17-062 (Том 1 а.с.190-192), за умовами якого цедент передав (відступив) належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, договорами поруки перелік яких (кредитних договорів та боржників) міститься в реєстрі боргових зобов'язань, а цесіонарій прийняв право вимоги та зобов'язувався сплатити цементу купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в договорі.

Згідно витягу з акту приймання-передачі реєстру боргових зобов'язань від 11.05.2017 р. до договору відступлення права вимоги №UB-OP/17-062, цедент передав, цесіонарій прийняв право вимоги по договору №0479005USD000177 від 12.05.2008 р., боржник - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, з загальною заборгованістю 718 912,92 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 221 929,58 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 208 869,75 грн., пені в розмірі 288 113,59 грн. (Том 1 а.с.189)

Задовольняючи частково заяву про заміну сторони суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до останньої перейшли всі права кредитора за кредитним договором №06/2496К-07, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 Вимоги щодо зобов'язання здійснення перерахунку коштів на банківські реквізити заявника визнані судом першої інстанції необґрунтованими, з огляду неможливості вирішення даного питання в порядку заміни сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), та ст. 8 Закону України &q?ни;Про виконавче провадження&qu8 ; (у редакції, чинній на час розгляду справи) у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України &q?ро;Про виконавче провадження&qun ; (у редакції, чинній на час розгляду справи), ст. 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) мала імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Задовольняючи заяву ТОВ Фінансова Компанія &qu;m; Кредит-Капітал&quwh;, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини в справі PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи апеляційноїскаргине дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розглянув справу.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року є обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням норм законодавства.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 04 червня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль