Справа № 636/2676/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви як неподаної

27 серпня 2018 року суддя Чугуївського міського суду Харківської області Карімов І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника за договором ПП «Юридична компанія «Право груп», в особі ОСОБА_3 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеною позовною заявою. Дана позовна заява ухвалою судді від 20.07.2018 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України на підставі наступного.

В позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги відносно періоду тимчасового дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька дитини, а також щодо конкретної країни (вказано значний перелік країн) з зазначенням відповідного часового періоду (місяць, рік).

Крім того, в позовній заяві не викладено чіткої обставини необхідності виїзду позивачу з малолітньою дитиною за кордон, а саме: на постійне місце проживання або для навідування родичів чи для оздоровлення дитини, тощо.

Суд вказує на те, що Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон з визначенням його початку й закінчення, і ця позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 235/139/16-ц.

Більш того, відповідно до підп. 1 та 2 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тобто, необхідно зазначати в позовній заяві конкретну державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, з викладеними обґрунтуваннями.

Разом з тим, не додано письмових підтверджень про сплату судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а саме 704 гривні 80 копійок.

07.08.2018 року до суду від вказаного представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору та про вимогу відкрити провадження по справі. Також, додано оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 704,80 грн.

Всупереч вимогам вказаної ухвали від 20.07.2018 року, позивач (представник позивача) у вказаній заяві не виклала обставин та обґрунтувань відносно конкретного часового проміжку перебування у конкретній державі (знову представник позивача вказує значний перелік країн).

З позовної заяви вбачаєтеся те, що позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо тривалого виїзду дитини за кордон без згоди батька, а саме до досягненню дитиною 14 років.

Суд повторно наголошує на тому, що в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 235/139/16-ц висловлені чіткі доводи Верховного суду України «…Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення».

Таким чином, представником позивача від 07.08.2018 року частково проігноровано ухвалу судді від 20.07.2018 року.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких підстав, позивачу був наданий строк для усунення вказаних недоліків, а саме протягом пяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, яку згідно рекомендованого поштового повідомлення вручено представнику позивачу 01.08.2018 року.

Однак, по даний час позивачем (представником позивача) недоліки позовної заяви не усунені в повному обсязі.

Також, суду не відомо про наявність або відсутність якихось інших поштових відправлень позивача до суду щодо виконання вимог ухвали судді від 20.07.2018 року.

Враховуючи те, що недоліки позовної заяви не усунені в повному обсязі, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, вважати неподаною та повернути позивачу, що не перешкоджає їй повторно звернутися з цією позовною заявою до суду після усунення недоліків позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: