П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Рівне

справа № 569/18479/17

провадження № 22-ц/787/1021/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Тимощука О.Я. від 3 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

4.12.2017року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину. Просить змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позов мотивує тим, що вона і відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку на підставі рішення Рівненського міського суду від 6.11.2012 року з ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

На даний час розмір доходів відповідача збільшився, ним річний дохід задекларований у сумі 1 450 000грн., а тому його матеріальне становище покращилося.

Також, зазначає, що 8.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 3 квітня 2018 року збільшено розмір стягуваних із ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 грн. до 1500грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Судове рішення мотивоване тим, що у чинному законодавстві відбулись зміни щодо збільшення встановленого державою мінімального розміру аліментів, відповідач займається підприємницькою діяльністю і його дохід у 2017році склав 1 663 698,33грн., а матеріальне становище позивачки змінилося в сторону погіршення, у звязку із зростанням доньки, остання потребує значно більше коштів, а тому розмір аліментів підлягає збільшенню.

Заперечуючи обґрунтованість цих висновків, в апеляційній скарзі відповідач покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в звязку з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни їх розміру, визначеному рішенням суду.

Зазначає, що суд першої інстанції не вірно оцінив доказ, здобутий ним з порушенням норм ст. ст. 83,84 ЦПК України, про те, що його дохід від підприємницької діяльності у 2017 році склав 1 499 768,33грн. Доводить, що у поданій ним податковій декларації відображені усі кошти, які надійшли на його рахунок як особи-підприємця, незалежно від того, чи здійснював він за рахунок цих коштів ті чи інші витрати у своїй діяльності.

Стверджує, що його чистий дохід у 2017році склав 33 192,82грн., що підтверджується наданими виписками з його карткового рахунку як фізичної особи - підприємця і його підприємницька діяльність знаходиться під загрозою припинення. Він не має можливості оплачувати доньці платне навчання в художній школі та компютерній академії «Шаг».

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази покращення його матеріального стану та спроможність сплачувати аліменти щомісячно у визначеному судом розмірі, при наявності доказів зміни його сімейного стану.

Додає, що суд не вірно стягнув з нього розмір судового збору, задовольнив клопотання про витребування доказів з порушенням ч.1 ст.15, пп.1,3 ч.2 ст.198, п.2 ч.2 ст.233 ЦПК України та з недотриманням встановлених строків долучив до справи відповідь на відзив.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вважає, що судове рішення постановлене з дотриманням норм ст.ст.182,192 СК України. Доводить, що в наданих виписках по рахунку відповідача відсутні операції по зняттю коштів, виплати зарплати та сплати обовязкових податків та зборів, а виписки по банківському рахунку класу-2605 взагалі не має. Крім цього, надана відповідачем копія кредитного договору підтверджує спроможність батька дитини сплачувати аліменти у розмірі 1500грн., оскільки відповідно до його умов, ОСОБА_4 має повертати банку щомісячно кошти у сумі 8 197,57грн. Спростовуючи інші доводи апеляційної скарги, просить в її задоволенні відмовити.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне та справедливе по суті рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає із матірю ОСОБА_3

На даний час ОСОБА_4 перебуває у іншому шлюбі, із ОСОБА_5, і в них 27.03.2014 року народилася донька ОСОБА_2.

На підставі рішення Рівненського міського суду від 6.11.2012 року у справі №1715/17759/12 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 500 грн. щомісячно.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», з 1 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1777 грн., з 1 грудня 2017 року становить 1860 грн., а відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" убачається, що у 2018 році установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., а з 1 липня - 1944 грн.

Таким чином мінімальний розмір аліментів на дитину не є незмінним та має тенденцію збільшуватись.

Частиною 1 статті 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, 29.06.2005року народження у розмірі 500 грн. щомісячно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Покликання апеляційної скарги на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення не заслуговує на увагу, оскільки стягнення аліментів визначено у твердій грошовій сумі і державний виконавець відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями здійснювати відповідні перерахунки.

Тобто, позивачка позбавлена можливості захистити свої права у інший, окрім судового, спосіб.

Із матеріалів справи вбачається, що в грудні 2017 року ОСОБА_4 отримав у банку кредит у розмірі 82 8252 грн. строком на 12 місяців, і відповідно до його умов щомісячний платіж по його поверненню становить 8 197,57грн. (а.с.44) Згідно інформації ДПІ у м.Рівному від 26.03.2018року загальна сума доходу ОСОБА_4 з 1 січня по 31 грудня 2018року склала 1 499 768,33грн. (а.с.82-83)

Апеляційний суд вважає, що отримання кредиту свідчить про покращення матеріального становища відповідача, а спроможність повернення його протягом року, зі сплатою щомісячного платежу у сумі 8 197,57грн. спростовує доводи ОСОБА_4 про одержання ним доходу від підприємницької діяльності в середньому 2 766,06грн. щомісячно та спростовує його заперечення щодо покращення матеріального стану.

Кошти в сумі 1500 грн. на утримання тринадцятирічної доньки від батька є помірною сумою, вона не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку, потреб дитини та не є такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Наявність у платника аліментів дитини від другого шлюбу не звільняє батька від обов'язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття у розмірі, достатньому для забезпечення гармонійного їх розвитку.

Покликання апеляційної скарги на порушення судом порядку витребування доказів є безпідставними, оскільки на момент подачі позовної заяви діяли норми ЦПК України, в старій редакції, які не зобовязували сторону на подачу клопотань одночасно із позовною заявою. Прийняття судом відповіді на відзив з порушенням визначеного ним строку не є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновку суду про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, вони відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Наведенні в апеляційній скарзі доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом розміру судового збору, який підлягав стягненню з відповідача.

Так, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору у 2017 році за подачу фізичною особою позовної заяви майнового характеру становила 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням положень п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у сумі 10 800грн. і 1% від цієї суми є меншим від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому у 2017році, а тому судовий збір мав бути стягнутий судом у сумі 640грн.

В зв'язку з чим, рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає зміні.

На підставі ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення суду Рівненського міського суду Рівненської області від 3 квітня 2018 року змінити, зменшивши суму стягнутого судового збору із 704грн.80коп. до 640(шістсот сорок)грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_4

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_1