РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4121/17

Провадження № 2/643/558/18

12.06.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Букреєвої І.А. , при секретарі Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та просила суд: визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 інформацію поширену ОСОБА_2 в заяві від 07.07. 2016 року на ім'я ректора ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, академіка ОСОБА_3

Зобовязати ОСОБА_2 вибачитись перед ОСОБА_1 та спростувати відомості, які не відповідають дійсності, щодо ганебного вчинку з боку ОСОБА_1 в письмовій заяві на імя ректора ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, академіка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору - 647 грн.

При цьому, позивач посилалася на те, що ОСОБА_1 була поширена інформація шляхом подання заяви у письмовому вигляді до загального відділу ХНПУ ім. Г.С. Сковороди.

У заяві вказується на неетичний та ганебний, на думку заявниці, вчинок стосовно неї та кола осіб з її академічної групи, з боку викладача, завідуючої кафедри вокальної культури та сценічної майстерності вчителя, ОСОБА_1, що нібито мало місце 30.06.2016 року після офіційного вручення дипломів випускникам.

Так, ОСОБА_2 вказує, що нібито, після вручення дипломів, ОСОБА_1, зустрівши частину випускників академічної групи № 5 М біля памятника ОСОБА_4, голосно та в образливій формі висловила невдоволення подарованим їй букетом квітів і кинула його в бік випускників та потрапила у памятник ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених письмово, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до копії скарги відповідача ОСОБА_2 на імя ректора ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, академіка ОСОБА_3 , що є в матеріалах справи на а.с. 5 : 30 червня 2016 року ОСОБА_1 , знаходячись біля памятника ОСОБА_4 голосно висловлювала на адресу присутніх студентів невдоволення букетом квітів , які отримала від них з нагоди офіційного вручення дипломів. Супроводжуючи це висловлюваннями « Як вам не соромно», «Як ви могли» , « Як ви до цього додумалися» , зі словами « Як ви могли подарити такий букет вчителю» , замахнулася у бік старости букетом та кинула його у групу випускників.

Заявник висловлює своє ображення такою поведінкою ОСОБА_1 і вважає , що така поведінка вчителя ганьбить факультет.

У своій заяві до суду позивач вважає , що своїм зверненням до ректора відповідач принизила її професійний авторитет та дала загальну негативну оцінку якостей як добропорядної людини.

Так, відповідно до змісту скарги вбачається, що скарга була складена 07 липня 2016 року, а подана до загального відділу педагогічного університету ім.Сковороди 07.07.2016 р. Таким чином, інформація була поширена у письмовому вигляді шляхом повідомлення ректора .

Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч.3 ст.277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією розуміється оцінка громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Судом встановлено, що у прохальній частині скарги відповідач просив письмово надати заявнику відповідь щодо заходів, що вжито до ОСОБА_1 та перспектив принесення нею вибачення на адресу заявника .

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ст.30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішенні цього суду у справах "Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року.

Із роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), вбачається, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Суду не надано доказів ні на підтвердження факту події , що сталася 30.06.2016 року , ні на його спростування , але ОСОБА_2 , на думку суду, звернулася до органу, компетентного перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, якщо в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, суд вважає інформацію « така поведінка ганьбить факультет і університет » , « частина групи була здивована та ображена такою поведінкою » є такою, що містить оціночні судження, які, відповідно до вимог закону не підлягають спростуванню в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя