АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/7124/17

Провадження № 22-ц/787/894/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ковальов І.М.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

11 травня 2017 року в Рівненський міський суд звернувсяОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 05 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду на підставі до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2016 року у справі №569/6446/16-ц у розмірі 700 грн. щомісячно, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Відповідач їздить за кордон на заробітки, отримує постійний дохід може сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Упродовж останніх чотирьох років відповідач не приймає участь у вихованні дитини, з грудня 2016 року сплачує на її утримання лише по 300 грн. аліментів щомісячно. Крім того, їх донька є інвалідом дитинства до 18 років, має діагноз: правобічна мікротія; атрезія зовнішнього слухового проходу справа; правобічна кондуктивна приглухуватість ІІ ст.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що дитина в силу свого віку потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та таке інше (одяг взуття, інші речі повсякденного вжитку, харчування, гуртки, ремонти, канцелярські товари, література, іграшки, вистави, новорічні та інші ранки, костюми, подарунки, сплата батьківських внесків у дошкільному навчальному закладі тощо), що тягне і відповідну зміну її матеріального становища.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Рівненського міського суду від 21 вересня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 950,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення донькою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що на її переконання, суд першої інстанції занизив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, не врахував всіх фактичних обставин справи, підтверджених відповідними письмовими доказами та прийшов помилкового висновку про збільшення розміру аліментів до 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (фактично це є мінімальний розмір аліментів на дитину, а не збільшений!).

Зазначає, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд однобоко прийняв до уваги лише доводи сторони відповідача, не врахувавши при цьому її доводи та обставини, які також впливають на вирішення судом питання про збільшення розміру аліментів.

Крім того вказує, що дитина є інвалідом дитинства до 18 років і при вирішенні питання про збільшений розмір аліментів суд не повинен обмежуватися 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також, виходячи із основоположних засад розумності та справедливості при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, зважаючи на ухилення батька від обов'язку утримувати дитину з 2013 року, сплачувати присуджені рішенням суду додаткові витрати на утримання дитини - суд першої інстанції не повинен був обмежитися мінімальним розміром аліментів в сумі 950 грн. щомісячно.

Просить рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 аліментів з 950 грн. на 1 500 грн. щомісячно.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 зазначає про те, що вказана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції є законним.

Вказує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки з січня 2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років до 18 років становить 1860 грн., тому встановлений розмір аліментів в сумі 950 грн. щомісячно не суперечить законодавству України.

Разом з тим, зазначає, що збережена норма виплати на додаткові витрати в сумі 350 грн. щомісячно. Тому загальна сума виплат на утримання доньки від відповідача становить 1300 грн. щомісячно.

Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4.

Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 14 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне, про що складено відповідний актовий запис № 2340. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 вересня 2016 року по цивільній справі № 569/6446/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрати на дитину у розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_3 на утримання доньки за рішенням Рівненського міського суду від 21 вересня 2016 року, станом на дату звернення ОСОБА_2 з позовом про збільшення розміру аліментів, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що порушує права дитини.

Враховуючи вищевказані норми права та врахувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність встановлення розміру аліментів рішенням суду у розмірі 950 грн. щомісячно, що є розміром не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів місцевий суд, відповідно до правил ст. 182 СК України, вірно врахував матеріальне становище платника аліментів та прийшов до правильного висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків