Справа №: 343/559/18
Провадження №: 2/0343/313/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю прокурора Юхман Л.Я.,

та адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого,-

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на користь фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області 7736,63 грн. відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в Долинській ЦРЛ, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого та його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від обвинувачення. Внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину, потерпілому ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забою з травматичним набряком мяких тканин та садна в ділянці обличчя, синця в ділянці шиї та лівого колінного суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта Долинського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро СМЕ № 83 від 13.09.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя. Згідно довідки Долинської ЦРЛ, потерпілий ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячій міській лікарні з 12.08.2017 року по 18.08.2017 року і на його лікування медичним закладом витрачено 7736,63 грн. Враховуючи те, що фінансування закладу охорони здоров'я здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, а Долинська ЦРЛ, у якій проводилося лікування потерпілого ОСОБА_3, перебуває у державній власності та фінансується за кошти фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області, то витрачені на лікування кошти підлягають стягненню з відповідача на користь фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області, що й стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

В судовому засіданні прокурор Юхман Л.Я. позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити.

Представник фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області згідно доручення № 9/01-26/5 від 03.01.2018 року ОСОБА_6 в судовому засіданні позов до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 підтримала та просила його задоволити в повному обсязі з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник згідно з угодою про надання правової допомоги від 14.04.2018 року адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що не погоджуються з сумою понесених лікувальним закладом витрат, а саме з тим, що у вартість одного ліжко-дня входить нарахована зарплата медпрацівникам. Просили позов задоволити за виключенням незаконно включеної до вартості ліжко-дня заробітної плати медичних працівників.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальної суми фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2017 року в справі № 343/2189/17 (а.с. 5-6) кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито в зв'язку з відмовою потерпілого ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від обвинувачення, цивільний позов прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі судом встановлено, що 12.08.2017 року ОСОБА_3 спільно з своїми товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували на території домогосподарства останнього, що знаходиться в с.Мала Туря вул. Полуванки, 66 Долинського району Івано-Франківської області. Близько 17.30 год. туди ж, з метою вирішення суперечки між ОСОБА_3 та ОСОБА_9, яка виникла попередньо, прийшов дідусь останнього ОСОБА_2 Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник словесний скандал, в ході якого ОСОБА_2, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, взяв останнього рукою за одяг та потягнув до хвіртки, через яку здійснюється вхід на територію домогосподарства, в якому проживає ОСОБА_8 По дорозі до хвіртки, маючи намір на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3, ОСОБА_2 рукою наніс останньому один удар в ділянку потиличної ділянки голови. В подальшому, прийшовши до хвіртки, ОСОБА_2, тримаючи ОСОБА_3 за одяг, два рази вдарив останнього обличчям до хвіртки. Разом з тим ОСОБА_3 вирвався з рук ОСОБА_2 та намагався втекти від останнього, однак при цьому ОСОБА_2 наніс ОСОБА_3 один удар ногою в ділянку лівої задньої нижньої частини тулуба, внаслідок чого останній впав на землю. Будучи на землі, до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_2 та наніс йому ще один удар ногою в ліву частину спини. Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_2, діючи умисно, спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забою з травматичним набряком мяких тканин та садна в ділянці обличчя, синця в ділянці шиї, садна в ділянці лівого колінного суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта Долинського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро СМЕ ОСОБА_10 № 83 від 13.09.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали короткочасний розлад здоровя.

Як вбачається з виданої Долинською ЦРЛ довідки № 374/01-20/20 від 11.06.2018 року (а.с. 41), вартість лікування ОСОБА_3 в дитячій міській лікарні Долинської ЦРЛ, який перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2017 року по 18.08.2017 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій мяких тканин обличчя, спинки носа, носова кровотеча, тупа травма живота, забій передньої черевної стінки, ВСД по змішаному типу, кризовий перебіг, становить 7736,63 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що суми витрат за перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні в дитячій міській лікарні Долинської ЦРЛ нараховано згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Судом встановлено, що Долинська ЦРЛ перебуває у комунальній власності та фінансується з районного бюджету, а фінансове управління Долинської РДА є виконавчим органом, якому делеговані відповідні повноваження, та який відповідає за кошти районного бюджету.

Зазначені вище витрати закладу охорони здоров'я ОСОБА_2 в добровільному порядку не відшкодовані, чого він не заперечив у судовому засіданні.

Суд не приймає пояснення відповідача та його представника про те, що нарахована заробітна плата медичним працівникам не входить до складу витрат на лікування потерпілого, оскільки медпрацівники і так отримують заробітну плату, надаючи медичну допомогу усім пацієнтам лікарні, виходячи з наступного.

Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року передбачено, що сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день визначається виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

При цьому будь яких обмежень чи застережень щодо включення заробітної плати медичного персоналу, який надав необхідну медичну допомогу потерпілому, вказаний Порядок не містить.

За таких обставин, враховуючи, що нарахування заробітної плати медичним працівникам входить до загальної суми фактичних витрат лікувального закладу за місяць, суд вважає доводи відповідача та його представника безпідставними і не приймає до уваги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 Долинська ЦРЛ понесла витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення, і між діями ОСОБА_2 та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, суд прийшов до висновку, що обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та з ОСОБА_2 на користь фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області слід стягнути відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення в сумі 7736,63 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суму судового збору в розмірі 2643,00 грн. слід стягнути з відповідача у дохід держави.

На підставі викладеного, ст. 1206 ЦК України, Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фінансового управління Долинської РДА Івано-Франківської області 7736,63 грн. (сім тисяч сімсот тридцять шість гривень і 63 копійки) відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в Долинській ЦРЛ, які зарахувати на рахунок районного бюджету (р/р 0155 МБ районний бюджет МФО 836014, , код платежу 24060300).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: фінансове управління Долинської РДА Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою: 77504, Івано-Франківська область м.Долина пр.Незалежності, 5, .

Відповідач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77551, Івано-Франківська область Долинський район с.Мала Туря вул. Полуванки, 64, ІПН: НОМЕР_1.

Суддя: