Справа № 397/567/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого судді Отян О.В.,

при секретарі Рум»янцевій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу №397/567/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості ,

за участю:представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.10.2012 року, станом на 31.03.2018 року, у сумі 102751 грн. 81 коп., судового збору розмірі 1762 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.10.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладанні договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідачем умови договору виконані не були, не надано кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами.

Внаслідок порушень відповідачем зобовязань, станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість в розмірі 102751,81 грн., що складається з наступного: 7997,29 грн. заборгованість за кредитом; 85742,12 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3643,27 грн. нараховано пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4869,13 грн. штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 17.08.2018 року уточнено назву позивача - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.92) .

Ухвалами суду від 25.06.2018 року ,17.08.2018 року (а.с.69-69,95-96) позивачу рекомендовано надати інформацію щодо повних реквізитів та власника наведеної картки , а також витребувано копію меморіального ордеру щодо автоматичного погашення банком коштів в сумі 6,73 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов з підстав, зазначених у ньому. Пояснила, що відповідачем була отримана картка «Універсальна». До 01.09.2014 року відповідачу була встановлена відсоткова ставка 30%, а з 01.09.2014 року відповідачу була збільшена процентна ставка 34,80%, з 01.04.2015 року - 43,8%, про що відповідач повідомлявся. Картка відповідачу не перевипускалася. 15.08.2015 року позивачем було проведено автоматично погашення заборгованості, що передбачено п.1.1.3.1.6 Умов і правил надання банківських послуг. Представник не проінформований з якої картки чи рахунку відповідача було автоматично перераховано вказані кошти у рахунок кредитної заборгованості , але вважає , що це можуть бути кошти з «Бонус за покупку». Вважає , що відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що, дійсно, за обставин , викладених у позовній заяві отримала картку . Смс-повідомленням була один раз проінформована про збільшення відсоткової ставки за договором. Спочатку періодично знімала кредитні кошти та належним чином погашала щомісячні кредитні платежі. Є багатодітною матірю, має 5 дітей, а тому згодом у звязку з матеріальною скрутою припинила проплату. Так , останній платіж нею було здійснено 10.02.2015 року в сумі 600 грн. Оскільки з вказаної дати минуло понад 3 роки , просить відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском строків позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.10.2012 року (а.с.7), ОСОБА_1 звернулася до позивача щодо отримання кредиту. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді; своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування; також відповідач погодився, що його заява разом з памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами складають договір про надання банківських послуг.

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8):

- карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» передбачений пільговий період 30 днів; базова процентна ставка - 3,0 % на місяць на залишок заборгованості; обовязковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); пенею за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів = базова процентна ставка за договором /30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту ) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. у місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.; встановлений штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань - 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій;

(з 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»);

- карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачений пільговий період 55 днів; базова процентна ставка - 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%; обовязковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); пенею за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., пенею за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; встановлений штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань - 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій;

(з 01.09.2014 року змінено процентну ставку по кредитній карті «Універсальна» (зміну здійснено тільки для витрат здійснених після 01.09.2014 року; з 01.04.2015 року змінено тарифи обслуговування кредитної карти «Універсальна»: розмір процентної ставки, пені, тощо).

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №84706-ВБ від 22.06.2018 року (а.с.58) відповідач отримав кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.64 на звороті) відповідач 22.10.2012 року отримала кредитну картку номер 060487 з терміном дії до 06/16.

Згідно витягу з Умов і правил надання банківських послуг, затвердженого наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 ( а.с. 9-32) :

1.1.3.1.6 клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірі, встановленому цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів в грошовій одиниці України / іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в розмірі, що еквівалентний сумі заборгованості в іноземній валюті / національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському ОСОБА_3 України. Списання коштів з любого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером;

1.1.7.12. договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк;

2.1.1.2.11 карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно;

2.1.1.2.12 по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карт з новим строком дії), за зверненням клієнта в банк, згідно діючим тарифам;

2.1.1.5.5. - позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, сплачувати комісію на умовах, передбачених договором;

2.1.1.7.6. - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Згідно розрахунку (а.с. 5-6) заборгованість за договором, станом на 31.03.2018 року, становить 102751,81 грн., що складається з наступного: 7997,29 грн. заборгованість за кредитом, 85742,12 грн. заборгованість за процентами, 3643,27 грн. нарахована комісія, 5369,13 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Розрахунком заборгованості та виписками по рахунку відповідача № 060487 (а.с.5-6, 60-64, 107-114) підтверджується, що останнє погашення простроченої заборгованості проведено 10.02.2015 року. Крім того, 15.08.2015 року автоматично проведено погашення заборгованості в сумі 6,73 грн. з картки 26**94.

Згідно листа Приватбанку «Про важливі зміни в процедурі оформлення і тарифах по кредитним картам в ПриватБанку (а.с.112-114) згідно наказу шаблон №906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року з ціллю спрощення продуктового ряду і підвищення економічної ефективності кожного із карткових продуктів вводяться зміни, а саме змінюються процентні ставки за використання кредитних коштів на картках Універсальна до 01.09.2014 року було 2,5%, а з 01.09.2014 року 2,9%.

Згідно листа Приватбанку «Про актуалізацію тарифів по картам «Універсальна» (а.с.115-118) згідно наказу шаблон №906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року для спрощення дохідності продуктів здійснюється чергова актуалізація кредитної ставки по карті «Універсальна» з 01.04.2015 року збільшується базова % ставка в місяць з 2,9% на 3,6%.

Повідомленнями від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року (а.с.120, 121) підтверджується, що відповідач повідомлялася про те, що для витрат, здійснених за карткою «Універсальна» з 01.09.2014 року ставка за використання кредитних коштів становитиме 2,9% на місяць, а з 01.04.2015 року 3,6%.

Згідно статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», Банківської ліцензії, довідки ЄДРПОУ (а.с.35-38) ПАТ є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», створений з метою здійснення банківської діяльності, має право по наданню банківських послуг. Згідно листа від 07.07.2018 року (а.с. 90) позивач змінив найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо укладання правочинів - договорів, зокрема кредитного договору і вважає за необхідне керуватися главами 48, 49, 71 ЦК України.

Згідно ст.526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу , інших актів цивільного законодавства .

Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк .

Згідно ст.549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд приймаючи до уваги викладене приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено ,що ,на підставі договору №б/н від 11.10.2012 року, ОСОБА_1 отримала платіжну картку кредитки «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 8 000 грн. з базовою відсотковою ставкою в місяць - 3,0%, пенею та штрафом при порушенні строків платежів.

З 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою в місяць - 2,5% ( за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%), пенею та штрафом при порушенні строків платежів.

Відповідач у судовому засіданні підтвердила , що , шляхом направлення смс-повідомлень , повідомлялася про збільшення відсоткової ставки з 01.09.2014 року - 2,9% на місяць.

Відповідач користувалася карткою , але повністю грошові зобовязання за договором не виконувала , тому утворилася заборгованість за кредитом .

Суд частково погоджується з обрахунками заборгованості , що виконав позивач.

Так, погоджується з обрахунками тіла кредитної заборгованості у розмірі 7997 грн. 29 коп.

Щодо нарахування заборгованості за відсотками , враховує наступне.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту. З вересня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема до бази розрахунку включено вже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобовязань, а також процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року 43,20% (а. с. 5-6).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Крім того, відповідно до Довідки про умови кредитування відповідач отримала кредит за відсотковою ставкою 3% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості (а.с.8), право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в цій довідці не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За таких обставин, виходячи з відсутності письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, суд дійшов до висновку, що наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 85 742 грн. 12 коп. є неправильним, проценти необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком щодо порядку та умов збільшення процентної ставки, викладеним Верховним Судом України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки по червень 2016 року включно, тому відповідач повинна сплатити проценти у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто по 30 червня 2016 року, враховуючи заборгованість за тілом кредиту 7997 грн. 29 коп. за процентною ставкою 30% на рік.

Розмір заборгованості за процентами станом на 30 серпня 2014 року в розрахунку банку визначено правильно 210 грн. 62 коп. (зворот а.с.5), а проценти за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2016 року становлять :

7997 , 29 :100 х 30 =2399 грн. 19 коп. відсотки в рік , 2399,19:365 х 669 днів = 4397,42

За період з часу укладення договору по 30 червня 2016 року проценти за користування кредитними коштами становлять 4608 грн. 04 коп. (210 , 62 + 4397,42).

Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 3643,27 грн. є безпідставними з огляду на наступне.

Суд вважає за необхідне уточнити, що заборгованість за позовною вимогою про стягнення пені та комісії у розмірі 3643,27 грн. є заборгованістю за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості (зворот а.с.6) та матеріалами справи.

Згідно, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8), сплата відповідачем комісії не передбачена.

Стягнення комісії передбачено умовами договору, а саме, пунктом 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, згідно із якими клієнт зобовязаний сплачувати комісію на умовах , передбачених договором.

Тобто, у поданих до суду документах відсутня інформація про розмір встановленої за договором комісії.

Крім того, відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові 6-1746цс16 від 16.11.2016 року.

Щодо нарахування штрафу , то підлягає стягненню 500 грн. штраф (фіксована частина) та 630 грн. 26 коп. (процентна складова), що обраховується 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів (4608 грн. 04 коп. + 7997 грн. 29 коп.=12605 грн. 33 коп. х 5% = 630 грн. 26 коп.).

За таких обставин заборгованість позивача становить 13 735 грн. 59 коп. , що складається з :

- кредитної заборгованості у розмірі 7997 грн. 29 коп.,

- відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 4608 грн. 04 коп.,

- штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 630 грн. 26 коп. (процентна складова).

Відповідач у судовому засіданні заявив письмове клопотання про застосування строків позовної давності .

Суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вказаної заяви та відмові у задоволенні позову з цієї підстави , враховуючи наступне.

Згідно ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.267 ч.ч.3-4 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п.1.1.7.31. витягу з Умов і правил надання банківських послуг, затвердженого наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 ( а.с.22) - строк позовної давності відносно вимог Банку по поверненню кредиту , сплати відсотків за використання кредиту, нагороди , неустойки-пені, штрафів Банку складає 50 років.

Суд не може погодитися з зазначеним строком позовної давності , враховуючи правову позицію Верховного Суду по справі 751/5977/17 , викладену у постанові від 07.02.2018 року , а саме - збільшення позовної давності до 50 років потребувало дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, не має. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року.

Тому , має застосовуватися , встановлений ст. 257 ЦК України , загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Відповідачем останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 10.02.2015 року у розмірі 600 грн. (зворот а.с.61).

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8) встановлено обовязковий щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості.

Черговий платіж відповідач мала провести в березні 2015 року ,однак жодних інших проплат з лютого 2015 року вона особисто не здійснювала.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Тобто , з 01.04.2015 року починається для позивача строк позовної давності , так як відповідач за березень 2015 року не провела обовязковий щомісячний платіж .

Строк позовної давності закінчується 01.04.2018 року , позивач направив до суду позовну заяву 19.04.2018 року (а.с.42) , тобто з пропуском на 19 днів .

Згідно ст.266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові . Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 14-10цс18.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Крім того , у судовому засіданні було встановлено , що позивач 15.08.2015 року автоматично провів погашення заборгованості відповідача в сумі 6,73 грн. з картки 26**94 (а.с. 62).

Згідно п.1.1.3.1.6 витягу з Умов і правил надання банківських послуг, затвердженого наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 ( а.с. 9-32) клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірі, встановленому цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів в грошовій одиниці України / іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в розмірі, що еквівалентний сумі заборгованості в іноземній валюті / національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському ОСОБА_3 України. Списання коштів з любого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером;

На рекомендації суду за ухвалами від 25.06.2018 року ,17.08.2018 року (а.с.69-69,95-96) , позивачем не була надана інформація щодо повних реквізитів та власника наведеної картки , а також не направлено копію меморіального ордеру щодо автоматичного погашення банком коштів в сумі 6,73 грн.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив , що це можуть бути кошти з «Бонус за покупку». Однак ,як слідує з виписки по рахунку відповідача ( зворот а.с.63) «Бонус за покупку» має інший номер -.

А тому , позивачем не було доведено у судовому засіданні , що вказані кошти у розмірі 6,73 грн. було списано з грошових коштів з рахунків відповідача.

Верховний Суд у постанові від 12.04.2018 року (справа N 191/2478/15-ц) дійшов висновку, що самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання нею свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання позовної давності.

За змістом ч.1 ст. 264 ЦК України підставою вважати, що перебіг позовної давності перервався, є вчинення особою саме дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, зокрема, надіслання позивачу певного листа, самостійного зарахування на рахунок позивача певної частини заборгованості.

ОСОБА_5, перебіг позовної давності не перервався через самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів.

А тому , у задоволенні позову необхідно відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Згідно ст.141 ЦПК України - судові витрати, понесені позивачем, необхідно віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 12,13, 265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, згідно кредитного договору № б/н від 11.10.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення через Олександрівський районний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Повний текст рішення складений 14.09.2018 року .

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: 01001, вул. Грушевського,1д, м. Київ, КОД .

Представники позивача:

- ОСОБА_6, місце перебування: 49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область;

- ОСОБА_2 , місце перебування:25006, вул.Преображенська,26/70, кім.307, м.Кропивницький ,Кіровоградська область , ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: 27300, вул. Тясминська,136, смт.Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суддя : (підпис)

З оригіналом вірно.

Рішення набуло законної сили "__" ________ 201______ року .

Оригінал рішення зберігається у справі №397/567/18.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5