Провадження 2-о/127/585/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и л а :

13.09.2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою, в якій зазначила, що з 08.07.2004 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_3, від шлюбу є діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 З 2012 року по травень 2018 року вони сім`єю проживали по 2 пров. Липневому, 19Н в м.Вінниці.

Протягом всього часу сімейного життя ОСОБА_3 застосовував до неї і до дітей фізичне та психологічне насильство. Він безпідставно забороняв їй спілкуватись із батьками і родичами, забороняв працювати, замикав в будинку і забирав телефон, щоб вона не мала можливості викликати допомогу, погрожував і шантажував тим, що забере дітей. Після вживання алкогольних напоїв він проявляв агресію, погрожував фізичною розправою, застосовував фізичне насильство: хапав за руки, давав ляпасів, тягав за волосся. До правоохоронних органів і до лікарів не зверталась, оскільки боялась ОСОБА_3 Протягом останніх двох років почав знущатись над дітьми і свою агресію проявляв в тому, що забороняв спілкуватись із однолітками, безпідставно вчиняв сварки, принижував їх гідність, забороняв їсти, спати, контролював кожну дію, вимагав питати у нього дозволу на все. Неодноразово вигонив її з дітьми посеред ночі на вулицю, забрав правовстановлюючі документи на будинок. З квітня 2018 року діти отримують психологічну допомогу. 29.05.2018 вона звернулась до Лівобережного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення ОСОБА_3 насильства, погроз, з ним було проведено психологічну бесіду. В травні 2018 року вони з дітьми залишили будинок і з 31.05.2018 року проживають в притулку для тимчасового перебування осіб, які пережили гендерно зумовлене насильство, у тому числі домашнє насильство Вінницької обласної правозахисної організації «Джерело надії». Діти змінили навчальний заклад. Проте, ОСОБА_3 продовжує психологічне насильство, переслідує її та дітей, весь час телефонує і шантажує, погрожує фізичною розправою і вбивством. Такі умисні дії завдають шкоди психічному здоров`ю, призводять до моральних страждань.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_2 просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_3 та визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- усунути перешкоди в користуванні майном, що є об`єктом права особистої приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 документи (свідоцтво про право на спадщину за заповітом, технічна документація, домова книга, сертифікат на земельний пай та інші) на житловий будинок за адресою Вінницька область, Піщанський район, с.Дмитрашківка, вул. Ворошилова, 2а

- обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у спілкуванні з постраждалими дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,

- заборонити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місця частого відвідування постраждалими ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- заборонити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_3, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, вести листування, телефонні переговори з постраждалими дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та представник заявника ОСОБА_6 підтримали заяву і просили її задоволити. Заявник додатково повідомила, що внаслідок психологічного впливу, шантажу, погроз вона не зверталась до правоохоронних органів, вперше написала заяву 29.05.2018 року. ОСОБА_3 продовжує телефонувати і погрожує забрати дітей та позбавити її батьківських прав. Вона та діти весь час перебувають в стресі, вони не можуть вільно пересуватись містом, ходити до школи. Протягом тривалого часу з ними проводяться консультації, діти залякані батьком. Просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 із застосуванням заходів, викладених нею в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подав письмові заперечення на заяву ОСОБА_2 Повідомив, що всі її звинувачення є безпідставними, до адміністративної чи кримінальної відповідальності за насильство в сім`ї він не притягувався, доказів на обґрунтування своїх вимог заявник не надала. Наголосив, що він є порядним сім`янином, люблячим батьком, проте, ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні із дітьми, налаштовує дітей проти нього. В травні 2018 року вона залишила будинок, оскільки підтримує близькі стосунки з іншим чоловіком. Разом з тим, він бажає зберегти сім`ю.

Свідок ОСОБА_7 психолог притулку «Джерело надії» повідомила, що ОСОБА_2 разом із дітьми поступила до притулку в травні 2018 року і нею, як психологом, було встановлена висока тривожність у дітей, нестійкий емоційний стан, пов`язані із батьком. Діти бояться батька, бояться зустрічей з ним, тому вважає заяву ОСОБА_2 про застосування обмежувальних приписів обґрунтованою.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в травні 2018 року до неї звернулась ОСОБА_2 за допомогою, розповіла про те, що не може більше терпіти психологічний тиск і агресію чоловіка, тому разом із дітьми залишили будинок. Вона порадила звернутись до правоохоронних органів і до соціальної служби, а з травня 2018 року ОСОБА_2 з дітьми проживає в притулку.

Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає .

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований 08.07.2004 року. Вони є батьками доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8.

29.05.2018 року ОСОБА_2 звернулась до начальника Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, який протягом 15 років вчиняв відносно неї та неповнолітніх дітей насильство в сім`ї психологічного характеру, неодноразово висловлювався нецензурною лайкою, постійно погрожував фізичною розправою (а.с. 9).

13.06.2018 року надана відповідь про те, що із ОСОБА_3 проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість вчинення ним протиправної поведінки, також було винесено офіційне застереження про неприпустимість вчинення насильства в сім`ї та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 129 КК України.

В судовому засіданні було встановлено, що інших звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів не було, ОСОБА_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за насильство в сім`ї, нанесення тілесних ушкоджень тощо не притягувався.

Згідно довідки Піщанського районного Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.08.2018 року, ОСОБА_2 зверталась до центру в 2012 році з питань надання правової допомоги щодо розлучення (а.с. 13).

Станом на день розгляду заяви про видачу обмежувального припису органами опіки та піклування не вирішувалось питання щодо здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків в родині ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо свого чоловіка ОСОБА_2 обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї та дітей психологічне насильство (образи, шантаж, погрози фізичної розправи).

Проте, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надала.

Суд враховує, що кримінальне чи адміністративне провадження щодо ОСОБА_3 не порушувалось, терміновий заборонний припис не застосовувався. ОСОБА_2 протягом тривалого часу до органів та установ, які мають відношення до протидії домашньому насильству не зверталась, інформація, що була нею викладена у заяві уповноваженими органами не перевірялась.

При цьому ні ОСОБА_2, ні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 не були обмежені в можливості звернутися за допомогою та захистом до уповноважених осіб. ОСОБА_2 є студенткою університету, систематично відвідувала заняття, діти навчались в ОСОБА_9 ступенів № 20.

06.07.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і в позовній заяві вказала, що спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх місяців шлюбні відносини між ними поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбу. У взаємовідносинах відсутні взаєморозуміння та повага, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Останні три місяці вони з відповідачем фактично не проживають і бажання продовжувати шлюбні відносини у неї відсутнє.

Станом на 17.09.2018 року рішення у справі про розірвання шлюбу не ухвалене.

Пояснення свідків щодо психологічного стану заявника та її дітей є їх суб`єктивною думкою, і за відсутності інших належних і допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_3 насильства в сім`ї показання свідків не є достатніми для видачі обмежувального припису.

Таким чином, заявником не було доведено, що вона є особою, яка постраждала від насильства з боку ОСОБА_3 і потребує захисту в порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства ОСОБА_3, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника та дітей, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою ОСОБА_2 немає.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення виготовлено 18.09.2018 року.

Суддя