Справа № 544/719/18
пров.№ 6/544/22/2018
У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Костенко Т.В.,

розглянувши у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 у м. Пирятин подання старшого державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про примусове входження до житла боржника - фізичної особи, де знаходиться майно боржника,

у с т а н о в и в :

До Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло подання старшого державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про примусове входження до житла боржника - фізичної особи, де знаходиться майно боржника ОСОБА_1. Подання обґрунтовує тим, що у відділі ДВС Пирятинського РВ з 05.10.2016 року перебуває на виконанні виконавче провадження № 52555172 по примусовому виконанню рішення Подільського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики в розмірі 4000 доларів США, що еквівалентно 99480 грн. 16.06.2017 Пирятинським районним судом було задоволено подання державного виконавця про примусовий привід боржника, проте до відділу надійшло повідомлення Пирятинського ВП про неможливість доставити боржника до Пирятинського РВ ДВС у зв'язку з тим, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований але не проживає. 08.12.2017 ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області задоволено подання державного виконавця про розшук боржника. На даний час сума боргу залишається несплаченою, строки здійснення виконавчого провадження не зупинені, існує необхідність входження до будинку для проведення виконавчих дій.

Старший державний виконавець Шворак С.С. до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Судом встановлено, що у Пирятинському РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 758/12499/15-ц, виданий Подільським районним судом м. Києва 29.06.2016.

Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З урахуванням аналізу зазначеної вище норми суд зазначає, що підставами для примусового проникнення до житла є: знаходження майна або коштів боржника у певному приміщенні, або знаходження дитини, відібрання якої передбачено виконавчим документом, у певному приміщенні, та якщо боржник чинить перешкоди вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В інших випадках законодавством не передбачено при виконанні рішень примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження і повідомлення від державного виконавця про час і місце виконавчої дії, яка буде проведена, попередження боржника про необхідність бути присутнім за місцем свого проживання, а також докази відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця до нерухомого майна за місцем проживання.

Також в ході судового засідання встановлено відсутність обґрунтованих підстав щодо необхідності саме проникнення у житло чи інше володіння фізичної особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Державним виконавцем не доведено, що інакше як без примусового проникнення у житло чи інше володіння особи примусове виконання рішення неможливе. Зокрема, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не з'ясовувалося та не перевірялося інші джерела доходів боржника, на які може бути звернене стягнення. Державним виконавцем не надано жодних доказів щодо наявності чи відсутності у боржника будь-якого іншого нерухомого майно та транспортних засобів, а також чи перебуває майно чи кошти боржника за вище вказаною адресою.

Крім цього, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира по АДРЕСА_4 належить боржнику на праві спільної сумісної власності. Іншими власниками вказаної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належить по 1/3 частині вказаної квартири відповідно. Вказане майно перебуває в іпотеці ВАТ «Державний ощадний банк України». Тобто при наданні дозволу на проникнення до вище вказаного житла можуть бути порушенні конституційні права інших співвласників квартири, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Пирятинського РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 про примусове входження до квартири, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2. с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, слід відмовити

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.439,260,261,353 ЦПК України,ст. ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про примусове входження до житла боржника - фізичної особи, де знаходиться майно боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом п'ятнадцяти днів.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ощинська Ю.О.