Номер провадження: 22-ц/785/610/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Справа № 521/15470/14-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_4,

- відповідачі ОСОБА_5, 2) ОСОБА_6, 3) ОСОБА_7,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Целуха А.П. 19 вересня 2016 рокуо 13 годині 35 хвилині в м. Одесі, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання прав покупця за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою,

встановив:

У вересні 2013 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у жовтні цього ж року та травні 2014 р. позовом, в якому остаточно просить: 1) визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 вересня 1999 року на ОСОБА_8 Новій біржі під № 746/99 між ОСОБА_6 і ОСОБА_11; 2) визнати за нею права покупця по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 вересня 1999 року на ОСОБА_8 Новій біржі під № 746/99 між ОСОБА_6 і ОСОБА_11; 3) визнати недійсним договір дарування від 27 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_9; 4) визнати за нею право власності та постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1; 5) зобовязати ОСОБА_7 усунути їй перешкоди у володінні й користуванні квартирою, шляхом його виселення разом з усіма особами, які мешкають разом із ним із квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 свої уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 17.09.1999 р. на ОСОБА_8 Новій біржі під № 746/99 ОСОБА_11 купила у ОСОБА_6 вищезазначену спірну квартиру. Вселила в неї позивачку та письмово зобов'язалася переоформити на її ім'я право власності на квартиру, оскільки отримала від позивачки гроші в сумі - 10 000,00 грн. на купівлю спірної квартири.

Проте 18.11.2012 р. ОСОБА_11 померла, не виконавши взятих на себе зобов'язань. Окрім того, позивачці стало відомо що ОСОБА_11 за життя подарувала вищезазначену квартиру ОСОБА_7, не маючи на це право.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 р., з урахуванням ухвали цього ж суду від 20.09.2017 р. про виправлення описки що прізвища позивачки та імя третьої особи, у задоволенні вищевказаної уточненої позовної заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 17.09.1999 р. на ОСОБА_8 Новій біржі було укладено договір купівлі-продажу під № 746/99, за яким ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_11 купила квартиру № 18 в будинку під № 11 по вул. Генерала Ватутіна в м. Одесі, що зареєстрований в ОСОБА_8 МБТІ та РОН від 23.09.1999 р., у книзі 170 пр, стор.121, за реєстровим № 1669.

Як вбачається з п. 6 вказаного договору купівлі-продажу покупець ОСОБА_11 сплатила за квартиру гроші у сумі - 7 095,00 грн..

Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію № 1754 від 19.08.2013 р. в квартирі № 18 у будинку під № 11 по вул. Генерала Ватутіна в м. Одесі ОСОБА_11 зареєструвала своє місце проживання - 22.12.1999 р.. Таким чином, сторони договору повністю виконали усі його істотні вимоги. Спірна квартира перейшла у фактичне володіння, розпорядження та користування покупця - ОСОБА_11.

На підтвердження своїх доводів щодо укладення договору доручення, відповідно до якого ОСОБА_11 за грошові кошти ОСОБА_12 у розмірі 10 000,00 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США, зобовязується придбати і передати у власність ОСОБА_12 спірну квартиру, остання надала фотокопію відповідного договору доручення від 17.09.1999 р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_11. Оригіналу цього договору доручення суду не надано. У судовому засіданні позивачка визнала відсутність у неї оригіналу договору доручення від 17.09.1999 р.. В укладеному між ОСОБА_6А та ОСОБА_11 договорі купівлі-продажу спірної квартири будь-яких доручень з боку третіх осіб щодо купівлі продажу вищезазначеної квартири не зазначено.

18.11.2012 р. ОСОБА_11 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 321470 від 21.11.2012 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_8 міського управління юстиції, актовий запис № 11077.

Допитані у судовому засіданні свідки пояснили про відсутність у них інформації щодо предмету спору, оскільки їм нічого не відомо про обставини укладання договору доручення від 17.09.1999 р. та договору купівлі-продажу від 17.09.1999 р..

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивачкою не надано до суду належних та допустимих доказів наявності попередньої угоди між нею та ОСОБА_11 щодо придбання останньою на користь позивачки спірної квартири.

Суд не бере до уваги фотокопію договору доручення від 17.09.1999 р., оскільки він не може розцінюватися як належний та допустимий доказ. Інших доказів на підтвердження своїх доводів позивачкою суду не надано.

Позивачка не є стороною по договору купівлі-продажу від 17.09.1999 р.. Її права та інтереси не порушені діями сторін за договором. Окрім того, суд зазначає на те що вимог щодо оскарження відповідного договору позивачкою не висувалося(Т. 1, а. с. 229 233).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що гроші на придбання спірної квартири надавалися нею. З ОСОБА_11 була досягнута домовленість про подальше переоформлення квартири на її імя. Суд не прийняв до уваги, що 17.09.1999 р. вона з ОСОБА_11 уклала відповідний договір доручення.

Апелянт у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали. ОСОБА_7 у судовому засіданні вважала необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на законність та обґрунтованість рішення. Інші відповідачі у судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судові повістки на їх імя тричі повернулися до суду з приміткою пошти «За закінченням строку зберігання». Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Третя особа - ОСОБА_10 та її представник у судовому засіданні вважали необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на законність та обґрунтованість рішення суду.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_9у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Причини неявки не повідомила. Письмових пояснень, заяв та клопотань не надала.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, розміщення інформації щодо судових засідань на офіційному сайті апеляційного суду, недобросовісне виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх обовязків з отримання судових повісток, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 224 ЦК УРСР, ст. ст. 202, 204, 717 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо переведення прав покупця за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 р., чинної на дату укладення договору купівлі-продажу, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки беззаперечно встановлено, що за спірним договором квартира була придбана ОСОБА_11, не надано оригіналу договору доручення щодо придбання спірної квартири за дорученням ОСОБА_4, вірним є висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог про переведення прав покупця.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Оскільки беззаперечно встановлено, що позивачка не є стороною договору дарування, який просить визнати недійсним, не зазначає будь-які передбачені законодавством підстави щодо визнання недійсним договору дарування, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання договору дарування недійсним є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що гроші на придбання спірної квартири надавалися нею, з ОСОБА_11 була досягнута домовленість про подальше переоформлення квартири на її імя, суд не прийняв до уваги укладення нею 17.09.1999 р. з ОСОБА_11 відповідного договору доручення, колегія судів не приймає до уваги, оскільки усім цим доводам надана відповідна оцінка суду першої інстанції. Доводи апелянта зводяться тільки до переоцінки доказів по справі.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

ОСОБА_3