Єдиний унікальний номер 237/938/17 Номер провадження 22-ц/775/745/2018
Головуючий у 1-ій інстанції Ліпчанський С.М.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області в режимі відеоконференції справу № 237/938/17 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року (суддя Ліпчанський С.М., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Курахове Донецької області, повний текст рішення складено 20 лютого 2018 року),-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 30.01.2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 2251/24-13 у банківському металі Ф&aьк;К «Золотий».

Для розміщення депозиту, банк відкрив на ім'я ОСОБА_2 рахунок № НОМЕР_1 у банківському металі Золото, на який позивачем було внесено банківський метал, загальною вагою 70.00 (сімдесят цілих 00 сотих) грама або 2.25 (дві цілих двадцять п'ять сотих) третейських унцій металу, на строк з 30.01.2013 року по 30.01.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 2.75% річних (и. 1.1. 1.2 вищевказаного договору).

Згідно до п.1.1 договору, станом на день підписання договору, вартість залученого за цим договором Банківського металу, становить 69 433,00 гривень (шістдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять три гривні 00 копійок).

10 вересня 2015 року, між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була підписана додаткова угода № 1 до договору-заяви №2251/24-13 від 30.01.2013 року про банківський строковий вклад (депозит) Ф&a з;К в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 1 цієї угоди, сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у розмірі 2,25 (дві цілих двадцять п'ять сотих) третейських унцій металу, на строк з 10.09.2015 року по 10.09.2016 року, зі сплатою процентів у розмірі 2.25% річних. По закінченню дії вищевказаної угоди до договору, 11.09.2016 року позивач звернувся у до банку з вимогою про повернення банківського вкладу, але ж банк відмовив йому у зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації банку.

В жовтні 2016 року він звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення до реєстру кредиторів та повернення банківського вкладу, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 2251/24-13 у банківському металі Ф&aба;К «Золотий», у розмірі 69 433,00 грн. Однак, до теперішнього часу ніякої відповіді він не отримав, в усній формі йому порадили звернутися до суду.

Просив визнати поважними причини пропуску строку на подання ним вимог кредиторів до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь банківський вклад, згідно договору банківського вкладу депозиту « 2251/24-13 у банківському металі Ф&a

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску строку на подання ОСОБА_2 вимог кредиторів до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 банківський вклад, згідно договору банківського вкладу (вкладу депозит) № 2251/24-13 у банківському металі Ф&aу ;К «Золотий» у розмірі 69 433 грн.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» визнати ОСОБА_2 кредитором ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року виправлено описку, допущену в судовому рішенні від 20 лютого 2018 року, а саме: виключено передостанній абзац мотивувальної частини рішення та вказано 5 абзац резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» МФО 300001, , що розташовано за адресою: вул. Артема, 60, м. Київ, 04050, на користь держави судовий збір у розмірі 1 334,33 грн.

На вищевказане рішення суду відповідачем - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів у зазначений в позовній заяві спосіб. Натомість, положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію та ліквідацію.

Також вказує, що судом першої інстанції не досліджено, що для всіх кредиторів Банку встановлений єдиний порядок звернення з кредиторськими вимогами у строки передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В свою чергу, чинним законодавством не передбачено визначення причин пропуску строку для приймання вимог кредиторів поважними та підстав для їх поновлення.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на загальні принципи цивільного судочинства та рішення Європейського суду з прав людини, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що м. Красногорівка знаходиться на лінії зіткнення в зоні АТО, а в період з 23 грудня 2015 року по 22 січня 2016 року, тобто під час прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, там велися активні бойові дії, тому він не міг знати про процедуру запровадження тимчасової адміністрації.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення суті спору.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 2251/24-13 у банківському металі Ф&aпе;К «Золотий».

Для розміщення депозиту, банк відкрив на ім'я ОСОБА_2 рахунок № НОМЕР_1 у банківському металі Золото, на який позивачем було внесено банківський метал, загальною вагою 70.00 (сімдесят цілих 00 сотих) грама або 2.25 (дві цілих двадцять п'ять сотих) третейських унцій металу, на строк з 30.01.2013 року по 30.01.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 2.75% річних (п. 1.1, 1.2 вищевказаного договору).

Згідно п. 1.1 договору, станом на день підписання договору, вартість залученого за цим договором Банківського металу,становить 69 433,00 гривень (шістдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять три гривні 00 копійок).

10 вересня 2015 року, між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була підписана додаткова угода № 1 до договору-заяви №2251/24-13 від 30.01.2013 року про банківський строковий вклад (депозит) Ф&aче;К в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 1 цієї угоди, сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у розмірі 2,25 (дві цілих двадцять п'ять сотих) третейських унцій металу, на строк з 10.09.2015 року по 10.09.2016 року, зі сплатою процентів у розмірі 2.25% річних. По закінченню дії вищевказаної угоди до договору, 11.09.2016 року позивач звернувся у до банку з вимогою про повернення банківського вкладу, але ж банк відмовив йому у зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації банку.

В жовтні 2016 року він звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення до реєстру кредиторів та повернення банківського вкладу, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 2251/24-13 у банківському металі Ф&aле;К «Золотий», у розмірі 69 433,00 грн. Проте відповіді на своє звернення не отримав.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи. До таких висновків суд дійшов, порушивши норми матеріального права.

За частиною 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частинами 1-3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

У розділі 5, укладеного між сторонами договору № 1307/99154-959 від 30 січня 2013 року, зазначено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором, у випадку виникнення обставин непереборної сили, до яких відноситься, зокрема, вступ у дію законодавчих актів, Урядових Постанов і розпоряджень державних органів, які прямо або побічно забороняють чи обмежують можливість належного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором (а. с. 9-10).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Як передбачено п. 2 ч. 1, ч. 3 - 6 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III банк може бути ліквідований, зокрема, у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду. Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного Банку України № 612 від 17 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

17 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», за яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» делегування повноважень ліквідатора банку» від 18 грудня 2015 року № 230 розпочато процедуру ліквідації банком строком з 18.12.2015 року по 17.12.2017 року.

17 грудня 2015 року Постановою Правління НБУ №898 прийняте рішення про відкликання банківською ліцензії та ліквідацію цього банку.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора» від 28 грудня 2017 року № 5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки по 17.12.2019 року включно.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регламентуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (надалі Закон № 4452-VI).

Згідно з пунктами 6 та 16 ст. 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 цього Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини 5 ст. 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до частини 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, № 60350цс17 від 12 квітня 2017 року, № 6-1809 від 07 червня 2017 року.

Колегія суддів не погоджується із мотивами суду першої інстанції для відступлення від правового висновку ВСУ тому, що з 18 вересня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку, тобто на момент ухвалення судового рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 27 Закону № 4452-VI встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а ст. 52 цього Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За частинами 1, 2, 5 ст. 45 Закону № 4452-VI Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Враховуючи те, що дія для якої встановлено строк вчинення, може бути вчинена до закінчення останнього дня цього строку, то і останнім днем для заявлення таких вимог є останній день встановленого Законом 30-денного строку.

З матеріалів справи вбачається, що Інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду. Відомості про ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» також опубліковано у газеті «Голос України» (№ 242 (6242) від 23 грудня 2015 року).

Відповідно до частин 1 та 8 ст. 49 Закону № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що кредиторська вимога ОСОБА_2 не була заявлена в належний період. В свою чергу, встановлений частиною 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тридцятиденний строк на прийняття вимог кредиторів банку є присічним та відповідно до діючого законодавства поновленню чи продовженню не підлягає, на що обґрунтовано посилається скаржник в апеляційній скарзі. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість поновлення цього строку.

Крім того, пунктом 10 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Тобто, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах. Однак цим Законом передбачено порядок повернення вкладів у банківських металах. Статтею 27 цього ж Закону встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а статтею 52 Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 44 Закону № 4452-VI (в редакції на момент ліквідацію банку) Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року;

За частиною другою статті 49 Закону № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; &lр;…&? ; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 49 Закону № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Пунктами 3 - 5 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Підсумовуючи наведене можна зазначити, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону № 4452-VI).

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Донецької області дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлено та неналежно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В даній справі позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За частиною 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на підставі вищенаведених вимог закону судові витрати відповідачу повинні бути компенсовані за рахунок держави.

Керуючись статтями 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Компенсувати Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» сплачений судовий збір у сумі 2 001,50 грн. (дві тисячі одна гривня п'ятдесят копійок) за подання до суду апеляційної скарги за рахунок держави в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Н.С. Краснощокова

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року.

Головуючий: В.Б. Азевич