Справа № 473/2038/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" вересня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

14.06.2018 року позивач ОСОБА_1 - мати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з позовом до відповідача - батька дитини - ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно сина.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року по 03.04.2012 року, він є батьком дитини, і ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: відповідач ОСОБА_2 не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, але утримує її, сплачуючи аліменти, при цьому доходи свої приховує.

Посилаючись на те, що вказані обставини привели до того, що дитиною батько не піклується, а ці питання вирішує вона самостійно без його участі, позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. В наданому суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнавав зазначаючи, що він регулярно і в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина, який проживає з матір'ю, через наявність неприязних відносин з позивачем остання налаштовує сина проти нього і син не бажає з ним спілкуватися, не зважаючи на його намагання підтримувати батьківські стосунки, а тому його вини у відсутності спілкування немає, він має місце роботи, постійне місце проживання, не вживає алкогольні напої, створив іншу сім'ю про яку піклується, висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав вважає необ'єктивним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року по 03.04.2012 року, відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (10 років), який проживає разом з матір'ю - позивачем по справі.

Сторонами не заперечується, що відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання сина, тобто матеріально його утримує. Доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 має додаткові джерела отримання доходу, приховує їх, а тому не в повному обсязі сплачує аліменти в судовому засіданні доказами не підтверджено, визначену державним виконавцем заборгованість по аліментам станом на 01.09.2018 року відповідач має намір оскаржити в судовому порядку.

Згідно довідки ОСББ «Алітет-Ал'янс» відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання сина не приймає участі в його житті та вихованні; довідки лікаря-логопеда, якого відвідував в період з 1 вересня 2015 року по 30 травня 2016 року син сторін, відповідач також не супроводжував його та не цікавився проблемами, що виникли у мовному розвитку дитини; довідки загальноосвітньої школи №10 відповідач ОСОБА_2 до школи не звертався з приводу інформації щодо навчання сина; довідки вихователя дитячого садка «Горобинка» в період з 1 жовтня 2010 року по 1 липня 2015 року відповідач також не приймав участь у житті дитини; довідки тренера гуртка греко-римської боротьби, який відвідує з 01.11.2016 року син, відповідач не супроводжував його на тренування.

Спеціалістами служби у справах дітей Вознесенської міської ради була проведена профілактично-роз'яснювальна бесіда з відповідачем стосовно належного виконання батьківських обов'язків за заявою ОСОБА_1, в ході якої відповідач заперечував проти позбавлення батьківських прав і зобов'язувався найближчим часом налагодити взаємозв'язок з малолітнім сином.

Після цього заходу і до розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 свого зобов'язання не дотримується, контакту з сином не встановив, тобто поняття відповідального батьківства ним не усвідомлено.

Проаналізувавши вищезазначені письмові докази, а також пояснення сторін, суд дійшов висновку, що між сторонами на ґрунті залишення відповідачем сім'ї, виникли та тривалий час існують стосунки, які постійно призводять до сварок, образ та негативно впливають на стан та розвиток малолітньої дитини, яка знаходиться з трьохлітнього віку з позивачем, яка формує його ставлення до батька. При цьому суд вважає, що у цьому становищі наявна взаємна провина сторін у справі.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі, надані сторонами докази та врахувавши положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року, якою була прийнята Декларація прав дитини, ст. 161 СК України, суд вважав встановленим, що відповідач має постійне місце проживання у тому самому населеному пункті, що і його син, постійне місце роботи, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, як особа яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, докази його аморальної поведінки та нелюбові до сина, які можуть зашкодити розвиткові дитини, відсутні. Вказані обставини також не перешкоджають відповідачу ОСОБА_2 щодо участі у здійсненні своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_3, але він свідомо уникає їх виконання протягом тривалого часу (біля 7 років). А тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки прийняття саме такого рішення безперечно слугуватиме як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вислухана в судовому засіданні дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в поясненнях, не називає відповідача батьком, а звертається до нього на ім'я «ОСОБА_2», розповідає випадки, коли батько дані йому обіцянки про спільний відпочинок не виконує і не пояснює причину, підтверджує відсутність у відповідача інтересу до його навчання, захоплень, підтримки у життєвих ситуаціях.

Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В письмовому висновку органу опіки і піклування - Вознесенської міської ради Миколаївської області зазначається про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент. номер НОМЕР_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК в м. Києві/м. Київ/22030106), , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106 в сумі 704,8 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є.Старжинська