Номер провадження: 22-ц/785/5118/18
Номер справи місцевого суду: 523/5169/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представників ТОВ «Александрія Нова»: директора Знамеровської С.А.,

адвоката Ільченко А.О.,

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі та на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_5 до державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана Андрія Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова», ОСОБА_8 про скасування рішень, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області,

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому ставив питання про наступне:

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39981525, від 03.03.2018 року, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем;

скасування державної реєстрації прав власності, номер запису про право власності 25118755, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Александрія Нова» (код 20945412) на об'єкт нерухомості загальною площею 2527,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1;

визнання недійсним договору оренди від 23.02.2018 року частини будівлі столової за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Александрія Нова» та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.;

скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39847252 від 23.02.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.;

скасування державної реєстрації іншого речового майна (право оренди), номер запису про інше речове майно 24994416 (спеціальний розділ), орендатор ОСОБА_8, орендодавець - ТОВ «Александрія Нова» (код 20945412).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року провадження у справі було відкрито.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомості загальною площею 2527,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року зазначену заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову було задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Александрія Нова» ставить питання про скасування зазначених ухвал суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги, в ній оскаржується ухвала суду першої інстанції як про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, так і правил юрисдикції.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що в Суворовському районні м. Одеси.

У відповідності до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи, що спірне майно знаходиться саме в Суворовському районі м. Одеси, то враховуючи правила виключної підсудності, Суворовський районний суд м. Одеси правомірно відкрив провадження у справі.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що даний спір має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства, то колегія суддів не наділена повноваженнями розгляду даного питання, оскільки у відповідності до п.8 ч. 1 ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

З цих підстав, ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з порушенням юрисдикції спору, апеляційному оскарженню не підлягають.

З цього приводу колегія судів зазначає, що у разі незгоди учасника справи з розглядом справи у тому чи іншому судочинстві, він має звернутись до суду з вмотивованою заявою про закриття провадження у справі, або у відповідній його частині.

Ухвала суду за наслідками розгляду даної заяви підлягає апеляційному оскарженню.

Що стосується апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову, то вона є частково обґрунтованою, з огляду на наступні обставини.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення в майбутньому. З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У відповідності до п.п.1-4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливить подальше виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що йому належить на праві власності 86/100 частин будівлі столової, загальною площею 1466 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22.02.2018 року, серії НОМЕР_1.

Однак, як йому стало відомо 03.03.2018 року за ТОВ «Александрія Нова» було зареєстроване право власності на той же об'єкт нерухомості загальною площею 2527,6 кв.м.

Оспорюючи дане право власності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, у відповідності до вищевказаних вимог діючого цивільно-процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що у суду мались всі підстави для накладення арешту на спірне майно до розгляду спору по суті.

При цьому, слід виходити із того, що у разі незабезпечення позову, можлива подальша перереєстрація вказаного нерухомого майна, зміна його власників, про що зазначив позивач ОСОБА_5, то що в свою чергу порушить його права, а також значно утруднить або унеможливить виконання судового рішення в майбутньому.

Разом з тим, враховуючи, що позивач зазначив, що йому на праві власності належить 86/100 частин столової, загальною площею 1466 кв.м., то у суду були підстави для накладення арешту на вказане нерухоме майно саме у вказаних межах, тобто у розмірі 1466 кв.м., а не в розмірі 2527,6 кв.м.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду про відкриття провадження у справі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу у вказаній частині слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду про відкриття провадження у справі слід залишити без змін.

Що стосується оскаржуваної ухвали суду про забезпечення позову, то вона не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її частково спростовують.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду про забезпечення позову слід змінити, в частині розміру земельної площі об'єкту нерухомості, на який накладено арешт, і вказати про накладення арешту на об'єкт нерухомості загальною площею 1466,7 кв.м.замість 2527,60 кв.м.

В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі залишити без задоволення, вказану ухвалу суду залишити без змін.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року про забезпечення позову змінити, в частині розміру земельної площі об'єкту нерухомості, на який накладено арешт, із 2527,60 кв.м. на 1466,7 кв.м.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко