Справа № 145/841/18
Провадження №2/145/593/2018
РІШЕННЯ

іменем України

13.09.2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що на підставі рішення Тиврівського районного суду від 14 січня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 9799 гривень. На даний час вона не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною. Їй одній важко належним чином забезпечити сина, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Їхній син росте, його потреби збільшуються, тому вона вимушена витрачати багато коштів на його утримання та розвиток. Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію, аліменти в розмірі 500 гривень не відповідають навіть мінімальним потребам дитини.

Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як їхній син становить 1860 гривень. Аліменти в сумі 500 гривень не відповідають половині прожиткового мінімуму для дітей такого віку, як їхній син.

На даний час матеріальний стан відповідача в даній справі поліпшився, хоча доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходу немає можливості, але він зараз більший ніж на момент подання нею позовної заяви про стягнення аліментів, яку вона подавала в 2013 році.

Добровільно допомагати їй в утриманні сина відповідач не бажає. Так як збільшився прожитковий мінімум і матеріальний стан відповідача покращився, вважає, що відповідач спроможний сплачувати більшу суму аліментів на утримання дитини.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Інших утриманців у відповідача.

Просить збільшити розмір аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 14 січня 2013 року і стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 1500 гривень щомісячно, на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов визнали частково. Вважають аліменти у сумі 1500 грн. завищеними, відповідач сплачувати аліменти у сумі більше 1100 грн. не має можливості.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2).

Рішенням Тиврівського районного суду від 14.01.2013 р. у справі №223/2459/2012 р. (а.с.7) було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття.

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Позивачка на даний час вона не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною, їй одній важко належним чином забезпечити сина, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність.

ОСОБА_1 проживає з сином ОСОБА_5 у с.Пилява, земельного паю, землі для ведення підсобного господарства не має, що стверджується довідкою про склад сім'ї від 14.05.2018 (а.с.5). Із збільшенням віку сина, із необхідністю забезпечення його навчання в школі, відповідно зросли витрати на його утримання.

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 1944 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідач працездатний, фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні своєї дитини.

За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у сумі 1100 грн.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.01.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 500 грн. щомісячно, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.01.2013 р., повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 17.09.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.