Справа № 200/1012/17
Провадження № 2/200/1969/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2017 року позивач ТОВ «ФК «ОСОБА_1 плюс» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.07.2017 року, вказав, що АКБ «ТАС-Коммерцбанк» та ОСОБА_2 03 липня 2007 року уклали іпотечний договір № 0301/0707/88-298-Z-1, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_2 передала іпотекодержателю у якості забезпечення виконання нею зобов'язань за кредитним договором № 0301/0707/88-298 від 03.07.2007 року належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру № 12, яка знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Виконкомівській, буд.7. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Коммерцбанк», відступив позивачу відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями ОСОБА_2 за кредитним договором. Також, договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Сведбанк», позивачу були відступлені права вимоги за Іпотечним договором № 0301/0707/88-298-Z-1 від 03.07.2007 року. 25 травня 2016 року при зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2010 року, що винесена Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ. Також, 22.06.2016 року позивачу стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44926463, виданий 03.10.2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 Відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» позивач має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, але для реалізації даного права позивачу заважають накладені органом ДВС арешти.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд зняти арешт з квартири під номером 12, яка заходиться у м. Дніпропетровську по вул. Виконкомівська, буд.7, що перебуває під арештом на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 03.09.2010 року, яка винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області () (Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції). Зняти арешт з квартири під номером 12, яка заходиться у м. Дніпропетровську по вул. Виконкомівська, буд.7, що перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 44926463, виданий 03.10.2014 року, яка винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області () (Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції). Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з призначенням судового засідання на 11 травня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому підтвердив факт укладення між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС Коммерцбанк» 03.07.2007 року кредитного та іпотечного договорів. Вказала, що з метою виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, відповідач уклала договори займу з фізичними особами, які в подальшому не змогла виконати, в звязку з чим позикодавці звернулись до суду, та були постановлені судові рішення про стягнення з ОСОБА_2 суми боргових зобовязань. На підставі цих рішень відкриті виконавчі провадження, які обєднані в одне виконавче провадження. В рамках виконавчого провадження на спірну квартиру накладено арешти та заборони. Крім того, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.190 КК України, та засуджено до позбавлення волі з конфіскацією майна, а саме квартири № 12 за адресою м. Дніпро, вул. Виконкомівська, буд.7. Апеляційним судом Дніпропетровської області 14.12.2016 року вирок суду скасовано та справу передано на новий судовий розгляд. Вказує, що згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну квартиру перереєстровано за новим власником за іпотекодержателем ТОВ «ФК «ОСОБА_1 плюс», реєстрацію здійснено державним реєстратором філії комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву ОСОБА_4. Зазначає, що 03.03.2018 року скасовано акредитацію комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо обєктів нерухомого майна, що вказує на протизаконність та злочинність намірів ТОВ «ФК «ОСОБА_1 плюс». Вказує, також, що у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа № 200/1012/17 за позовом ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про зняття арешту з спірної квартири. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа не надала суду заперечень, а також відзиву на позов, в звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 (позичальник) 03 липня 2007 року уклали кредитний договір № 0301/0707/88-298, згідно умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 250000 доларів США на строк до 02 липня 2017 року.

В забезпечення належного виконання зобовязань за даним кредитним договором, АКБ «ТАС-комерцбанк» та ОСОБА_2 уклали Іпотечний договір № 0301/0707/88-298-Z-1 від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Згідно вказаного іпотечного договору ОСОБА_2 передає в іпотеку банку належне їй на праві власності майно: квартиру під номером 12, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Виконкомівська, буд.7.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 15, згідно з умовами якого ПАТ «Сведбанк» відступив своє право вимоги за зобовязаннями ОСОБА_2 за кредитним договором № 0301/0707/88-298 від 03.07.2007 року, що підтверджується Реєстром заборгованості боржників.

Також, відповідно до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Сведбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, позивачу були відступлені права вимоги за Іпотечним договором № 0301/0707/88-298-Z-1 від 03.07.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_2

Зазначене підтверджується витягом з Додатку № 1 до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 22.06.2017 року, відносно обєкта нерухомого майна квартири 12 за адресою м. Дніпро, вулиця Виконкомівська, будинок 7, власником якого є ОСОБА_2, існують наступні обтяження: арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44926463, виданий 03.10.2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3; арешт нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 03.09.2010 року, що винесена Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_6

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV та Законом України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IVу редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

При цьому у силу частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Водночас, у силу частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

На думку суду, вказані приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, встановлюють чіткий перелік підстав, коли на заставлене майно боржника може бути звернено стягнення особою, яка не є заставодержателем.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 9 квітня 2014 року справі №6-13цс14, де зазначив, що з урахуванням положень частини восьмої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Положеннями частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відтак, накладення арешту є елементом процедури стягнення на майно боржника, тому ДВС, накладаючи арешт на квартиру, повинен керуватися приписами частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про іпотеку».

Положеннями частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Отже, право застави у даному випадку виникає з моменту реєстрації Іпотечних договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, право іпотеки на квартиру, виникло з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору та накладення нотаріусом заборони відчуження такого нерухомого майна, зареєстрованої в реєстрі.

Суд також звертає увагу, що на момент вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного нерухомого майна, право іпотеки на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинено, іпотечний договір є чинним.

Натомість накладений та не знятий арешт на майно відповідача виключає можливість добровільного врегулювання погашення заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна.

Враховуючи наведене, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Правове регулювання відносин щодо зняття арешту з майна здійснюється у порядку, визначеному статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частиною 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У зв'язку з цим захист прав позивача можливий, зокрема, шляхом звернення до суду із позовом щодо зняття арешту з предмета іпотеки.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо існування кримінального провадження відносно ОСОБА_2, оскільки на час розгляду даної справи вироку суду у кримінальній справі, який би передбачав конфіскацію спірного майна, не існує.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача стосовно перебування в провадженні суду цивільної справи № 200/1012/17, оскільки із наданої відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у зазначеній справі не вбачається, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ОСОБА_1 плюс» стосуються саме спірної квартири.

Суд також не може прийняти до уваги доводи відповідача про скасування акредитації комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо обєктів нерухомого майна, оскільки предметом даного спору не є визнання права власності на обєкт нерухомості чи законність проведення реєстраційних дій відносно спірної квартири, а отже, вказані заперечення не стосуються предмету спору.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

У зв'язку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3200 грн. 00 коп., що документально підтверджено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з квартири під номером 12, яка заходиться у м. Дніпро по вул. Виконкомівська, буд.7, що перебуває під арештом на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 03.09.2010 року, яка винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області () (Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції).

Зняти арешт з квартири під номером 12, яка заходиться у м. Дніпро по вул. Виконкомівська, буд.7, що перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 44926463, виданий 03.10.2014 року, яка винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області () (Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ОСОБА_1 плюс» судовий збір у розмірі 3200 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску