АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/15140/17

Провадження № 22-ц/787/1126/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Гордійчук С.О.,

суддів: - Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання - Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач-відповідач: - Публічне акціонерне товариство «Родовід

Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду

Гарантування вкладів фізичних осіб на

здійснення тимчасової адміністрації АТ

«Родовід Банк»,

відповідач-позивач - ОСОБА_3,

третя особа, яка не - ОСОБА_4,

заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Харечка С.П. у справі № 569/15140/17,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.08.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 52/АА 00021.08.2 від 18.08.2008 року, згідно якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив ОСОБА_3 невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30417, 00 доларів США 58 центів терміном до 18.08.2015 року включно на купівлю автомобіля із процентною ставкою за кредитом за Кредитним Договором у розмірі 14, 5 % річних.

За додатковим договором № 1 від 13.07.2009 року та Додатковим договором № 2 від 26.10.2009 року до Кредитного договору сторонами було погоджено, що

Позичальник зобов'язується частково погашати заборгованість за кредитом згідно з графіком платежів, який є невід'ємною частиною договору.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 52/АА-00021.08.2-3, згідно якого відповідач надав позивачу належне йому на праві власності в заставу майно, а саме: автомобіль марки «Chevrolet».

Однак взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідач по справі порушив, у зв'язку з чим у ОСОБА_3 виникла заборгованість перед кредитором, яка становить 8564, 93 долари США та 1601820, 51 грн., яка в гривневому еквіваленті становить 1 826 132,89 грн.

Просив звернути стягнення на предмет застави за Договором застави № 52/АА-00021.08.2-3 від 18.08.2008 року, а саме на автомобіль марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та визначити спосіб реалізації предмету застави, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну для реалізації предмету застави, на рівні вартості предмету застави, яка буде встановлена суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження.

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Родовід Банк» про визнання застави такою, що припинена та скасування обтяжень.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що в зв'язку з порушенням нею кредитного договору ПАТ «Родовід Банк» 18.10.2012 року звернувся в Рівненський міський суд з позовною заявою про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - змінивши строк виконання основного зобов'язання.

Рішенням Рівненського міського суду вищевказаний позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково, стягнено з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 21579, 71 дол. США, та 25000, 00 грн.

Вказане судове рішення повністю виконано, що підтверджується Постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області серії ВП № 39252356 та серії ВП № 39252123 від 26.01.2018 року, а тому основне зобов'язання є припиненим, то й право застави автомобіля теж підлягає припиненню, а здійснені записи в державному реєстрі обтяжень рухомого майна - скасуванню.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Родовід банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Родовід банк", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання застави такою, що припинена та скасування обтяжень задоволено.

Припинено право застави за Договором застави №52/АА-00021.08.2-3 від 18.08.2008 року, а саме на автомобіль марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3.

Скасовано запис № 10 Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 19.08.2008 за № 7762397.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивовано тим, позивач, звернувшись 18.10.2012 року до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, змінивши строк виконання основного зобов'язання про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а позивач - втратив можливість нарахування відповідачу відсотків та пені за кредитними договором.

Оскільки ОСОБА_3 повністю виконане основне зобов'язання по кредитному договору, яке відповідно до рішення суду від 10 грудня 2012 року було трансформовано у виконавче провадження, то право застави вищевказаного автомобіля підлягає припиненню, а здійснені записи в реєстрі обтяжень рухомого майна - скасуванню.

В травні 2018 року позивачем подано апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року, у якій зазначає, що вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_3 не виконала своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, підстави для припинення договору кредиту та договору застави - відсутні. Вказує, що суд не врахував, що у 2012 році Банк не звертався до суду про стягнення всієї заборгованості, а тому строк виконання основного зобов'язання не змінювався.

Просить скасувати рішення суду від 20.04.2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Родовід Банк» задовольнити в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

У липні 2018 року ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на законність та обґрунтованість рішення суду від 20.04.2018 року, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Із матеріалів справи убачається і це встановлено судом, що 18.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 52/АА 00021.08.2 від 18.08.2008 року , згідно якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив ОСОБА_3 не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30417, 58 доларів США 58 центів терміном до 18.08.2015 року включно на купівлю автомобіля із процентною ставкою за кредитом за Кредитним Договором у розмірі 14, 5 % річних.

За додатковим договором № 1 від 13.07.2009 року та Додатковим договором № 2 від 26.10.2009 року до Кредитного договору сторонами було погоджено, що Позичальник зобовязується частково погашати заборгованість за кредитом згідно з графіком платежів, який є невідємною частиною договору.

В забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним Кредитним договором між сторонами був укладений договір № 52/АА-00021.08.2-3 застави транспортного засобу а саме : автомобіль марки Cevrolet, модель CAPTIVA CG 26F, рік випуску 2008, сірого кольору, шасі№ НОМЕР_3, тип тз легковий В універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В звязку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань по погашенні кредиту, 18.10.2012 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21579, 71 Дол. США та 319808, 16 грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 10.12.2012 року по справі № 1715/ 19019/12, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 21579, 71 Дол. США, яка складалась із тіла - 21274,56 доларів США, процентів за користування кредитом - 305,15 доларів США та 25 000 грн. пені.

Рішення суду станом на 26 січня 2018 року виконанане повністю.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що банк, пред'явивши до суду позов про стягнення кредитної заборгованості , відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-41цс14, від 07 червня 2017 року у справі № 6-298цс17.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись, 18.10.2012 року, з позовними вимогами включив всю суму заборгованості за кредитним договором, в тому числі штрафні санкції, що підтверджується розрахунком кредитної заборгованості у справі №1715/19019/12.

А тому доводи апеляційної скарги про наявність залишку заборгованості за кредитом станом на вересень 2012 року в сумі 8564,93 долара США безпідставні, оскільки будь-які докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.Слід також зазначити, що в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити які складові кредитного договору включні у заборгованість яка є предметом спору.

Крім того, із позовними вимогами про стягнення сум, визначених статтею 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду позивачем не заявлено.

Отже, оскільки після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 29 зазначеного Закону та пунктом 1 частини 1 статті 593 ЦК України передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У п. 5.3. договору застави транспортного засобу№ 52/АА-00021.08.2-3 від 18 серпня 2008 року сторони узгодили, що вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного розрахунку заставодавця із заставодержателем за Кредитним договором.

Враховуючи, що забезпечені заставою зобов'язання за кредитним договором від 18 серпня 2008 року № 52/АА-00021.08.2-3 ОСОБА_3 виконані, а тому зобов'язання за договором застави, які є похідними від кредитного договору, є припиненими.

Так як неустойка (пеня), порука та застава є способами забезпечення виконання зобов'язань, то вони є похідними від основного зобов'язання - кредитного договору, який забезпечують. Тому, в разі виконання зобов'язань за кредитним договором основне зобов'язання вважається виконаним і припиненим, а тому припиняються і похідні від основного зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: