АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 216/3314/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року, яке ухвалене суддею Кузнецовим Р.О. о 14 годині 52 хвилини в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомостей щодо дати складання повного рішення суду матеріали справи не містять), -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (надалі - ПрАТ «Київський страховий дім»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.04.2016 року о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_4, по вулиці Урицького в місті Кривому Розі, на регульованому перехресті з вулицею Комуністичною, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля та не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України та скоїв наїзд на автомобіль «Opel Astra», д/н НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився перед перехрестям, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно висновку судового експерта Чивчиша О.П. № Д34/04/16 від 29.04.2016 року, сума матеріального збитку, без урахування величини втрати товарної вартості, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля «Opel Astra», д/н НОМЕР_5, станом на 27.04.2016 року складає 97 617,95 грн.

Автомобіль марки «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_2, застрахований в страховій компанії ПрАТ «Київський страховий дім» за полісом № АЕ 6353547 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим 49 000, 00 грн. підлягає відшкодуванню страховою компанією, а решта - за рахунок винної особи.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачу були завдані тілесні ушкодження та, згідно амбулаторної картки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2», встановлено діагноз: закрита хребетно-спинномозкова травма (забій спинного мозку на шийному рівні), та він досі відчуває пригнічення морального стану, є знервованим, роздратованим і вразливим, вимушений вживати різні медичні препарати заспокійливої дії на протязі тривалого часу. Спокій, нормальне спілкування в родині та в колі друзів були втрачені, нормальний сон позивача не відновився, в нього змінився звичачайний стан життя, у зв'язку зі страхом знаходитися в автомобілі, він боїться сідати за кермо, що завдає моральних страждань.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 48 617,95 грн. майнової шкоди та 15 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати у розмірі 5 102,4 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 617 гривень 95 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 826 гривень 80 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 по відшкодуванню майнової шкоди, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права. Так, судом не було враховано, що пошкодження автомобіля позивача, зафіксовані експертом Чивчишем О.П., не відповідають тим пошкодженням, які були зафіксовані відповідно до протоколу огляду місця ДТП (збігаються лише пошкодження, зазначені у п. 1.5. протоколу огляду). При цьому, відповідач зазначає, що огляд автомобіля експертом проводився без його належного повідомлення, а тому він був позбавлений можливості пересвідчитись у достовірності і правильності складання протоколу огляду і правильності відображення у ньому виявлених пошкоджень.

Крім того, відповідач зазначає, що суд безпідставно не задовольнив клопотання його захисника про виклик до зали суду працівників поліції з метою з'ясування обставин розбіжностей щодо ушкоджень автомобіля позивача.

Посилаючись на вищезазначені обставини, відповідач ОСОБА_2 просив суд апеляційної інстанції викликати і допитати працівника патрульної поліції, який оформлював ДТП, та судового експерта Чивчиша О.П., призначити судову автотоварознавчу експертизу іншому експерту, яку провести за участю відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 (а.с. 12).

14 квітня 2016 року о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_4, по вулиці Урицького в місті Кривому Розі, на регульованому перехресті з вул. Комуністичною, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля та не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Opel Astra», д/н НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився перед перехрестям, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, ця постанова суду є підставою для звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № Д34/04/16 від 29 квітня 2016 року (а.с. 15-43), сума матеріальної шкоди, без врахування величини втрати товарної вартості, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Opel Astra», д/н НОМЕР_7, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6, станом 27.04.2016 року, складає 97 617,95 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_4, ОСОБА_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» згідно Полісу АЕ/6353547 від 13.11.2015 року (а.с. 140).

15.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 190-191).

05.08.2016 року, за результатами розгляду страхової справи, було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, складений страховий акт № 712-5611/1 від 05.08.2016 року (а.с. 193) та наказ № 712-5611/11 від 05.08.2016 року про виплату (перерахування) страхового відшкодування (а.с. 192).

ПрАТ «Український страховий дім» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн. в межах ліміту відповідальності, що підтверджується платіжним дорученням від 09.08.2016 (а.с. 194).

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу колегією суддів не перевіряється, оскільки в цій частині рішеня суду не оскаржено, а, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з вини відповідача ОСОБА_2 у ДТП та його обов`язку, як володільця транспортного засобу, нести відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, та наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 1167, 1187 ЦК України для її відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України, факт завдання фізичній особі майнової шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки ПрАТ «Український страховий дім» провело виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності, то різниця між завданими позивачу збитками та страховим відшкодуванням має відшкодовувати особа винна у пошкодженні автомобіля позивача, тобто відповідач ОСОБА_2

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення розміру матеріальних збитків, які були завдані власнику автомобіля марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_5, колегією суддів встановлено наступне.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, ч. ч. 2-3 ст. 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з Висновку судової автотоварознавчої експертизи №150/18 від 28 травня 2018 року, розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого автомобіля марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_5, на час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 квітня 2016 року, складає 81 253,95 грн. (т. 2 а.с. 167-193), і позивачем ОСОБА_1 цей розмір не спростовано.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 становить 32 253,95 грн., виходячи з наступного розрахунку: 81 253,95 грн. (розмір завданих збитків) - 49 000,00 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) = 32 253,95 грн., а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а рішення суду підлягає зміні в частині визначеного судом розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалюючи рішення про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції не врахував роз'яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року й не вирішив питання про повернення відповідачу деталей пошкодженого автомобіля, які підлягають заміні, а саме: бампер задній, холдинг заднього бамперу лівий пофарбований, кронштейн лівий заднього бамперу, кронштейн центральний заднього бамперу, демпфер удару задній, панель задка ліва частина (ремонтна деталь), підсилювач панелі задка, демпфер удару задній лівий, дверці задка, фіксатор замка двері задка, ручка хромована дверці задка, ліхтар задній лівий, подовжувач боковини лівий задній нижній, підсилювач панелі кріплення заднього лівого ліхтаря, натягувач паса безпеки передній лівий, натягувач паса безпеки передній правий, облицювання панелі задка.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про доповнення ухваленого по справі рішення висновком про зобов'язання ОСОБА_1, після відшкодування йому шкоди ОСОБА_2, передати останньому вищевказані деталі автомобіля марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_5, які підлягають заміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги, в розмірі 303,18 грн.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року змінити.

Зменшити розмір матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з 48 617, 95 гривень до 32 253 (тридцяти двох тисяч двісті п'ятдесяти трьох) гривень 95 (дев'яносто п'яти) копійок.

Доповнити резолютивну частину абзацом наступного змісту:

«Зобов'язати ОСОБА_1, після відшкодування йому шкоди ОСОБА_2,передати ОСОБА_2деталі автомобіля марки «Opel Astra», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_5, які підлягають заміні, а саме: бампер задній, холдинг заднього бамперу лівий пофарбований, кронштейн лівий заднього бамперу, кронштейн центральний заднього бамперу, демпфер удару задній, панель задка ліва частина (ремонтна деталь), підсилювач панелі задка, демпфер удару задній лівий, дверці задка, фіксатор замка двері задка, ручка хромована дверці задка, ліхтар задній лівий, подовжувач боковини лівий задній нижній, підсилювач панелі кріплення заднього лівого ліхтаря, натягувач паса безпеки передній лівий, натягувач паса безпеки передній правий, облицювання панелі задка».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 303 (триста три) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: