Провадження № 2/761/2970/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичне Консалтингове Агентство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «ЕРІДАН», про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить: визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу б/н від 30.06.2017 року, укладений між ПП «Ерідан» та ТОВ «Медичне Консалтингове Агентство», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3797 30.06.2011 року; зобов'язати відповідача відшкодувати йому витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.06.2011 року Приватне підприємство «Ерідан» в особі Директора підприємства Хорт Світлани Володимирівни, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичне Консалтингове Агентство» уклали між собою Договір б/н купілвді-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень, розташованих на третьому поверсі адміністративної будівлі, що знаходиться у м.Києві по АДРЕСА_1, загальною площею 654,5 кв.м., за умовами якого ПП «Ерідан» гарантувало ТОВ «Медичне Консалтингове Агентство», що нерухоме майно, яке є предметом купівлі-продажу, не є предметом позовів чи претензій з боку третіх осіб сторін.

Разом з тим, позивач вказує, що на момент укладення вищенаведеного договору купівлі-продажу директору ПП «Ерідан» було відомо, що підприємство має невиконані зобов'язання щодо передачі йому частини площ 3-го поверху будівлі згідно Договору будівництва №3-06 від 16.05.2006 року.

Також, позивач зазначає, що окрім тієї обставини, що у Договорі на момент його укладення неправдиво було вказано щодо відсутності спорів стосовно об'єкту купівлі-продажу, спосіб оплати, обраний сторонами, свідчить про те, що за даним Договором взагалі здійснювалася будь-яка оплата його ціни, адже за згодою сторін 91,45% відсотків всієї ціни Договору не було сплачено у передбачений законом спосіб, а було зараховано згідно з попереднім договором.

При цьому, факт належної оплати покупцем придбаної нерухомості нотаріусом В.В. Копійкою не перевірявся, а «попередній договір», що за змістом є невід'ємною частиною Договору, - не посвідчувався.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що даний правочин не був направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, позивач просить позов задовольнити з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 216, 217, 218, 219, 220, ч.1 ст. 228, 230 ЦК України.

Ухвалою від 03.07.2017 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом.

Ухвалою від 03.07.2017 року було відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 07.08.2017 року було відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

04.10.2017 року до суду надійшли заперечення ТОВ «Медичне консалтингове агентство» на позовну заяву, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та надуманість позовних вимог.

У судовому засіданні, яке відбулося 04.10.2017 року, судом було задоволено клопотання представника ТОВ «Медичне консалтингове агентство» про залучення ПП «Ерідан» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою від 04.10.2017 року було відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі.

14.12.2017 року до суду надійшли додаткові письмові заперечення ТОВ «Медичне консалтингове агентство» на позовну заяву, в яких відповідач зауважив, що твердження позивача як про відсутність розрахунків за договором купівлі-продажу, так і про відсутність нотаріальної форми попереднього договору, який є частиною основного оспорюваного правочину, є такими, що не відповідають дійсності, та спростовуються доданими до заперечень платіжними дорученнями та копією попереднього договору.

29.12.2017 року до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 24.01.2018 року розгляд даної справи було вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19.03.2018 року до суду надійшли пояснення ПП «Ерідан» щодо позову, в яких третя особа заперечує щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому, третя особа зазначає, що Договір будівництва №3-06 від 16.05.2006 року, на який позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, був розірваний між останнім та ПП «Ерідан» на підставі Договору №1/09 від 16.02.2009 року.

19.02.2018 року до суду надійшла заява ПП «Ерідан» про застосування строку позовної давності.

Ухвалою від 24.05.2018 року будо задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 13.09.2018 року було відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про тимчасове вилучення доказів.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2018 року, представником ТОВ «Медичне консалтингове агентство» було подано заяву про застосування строків позовної давності та клопотання про долучення до матеріалів справи документів, наданих на виконання вимог ухвали про забезпечення доказів.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Медичне консалтингове агентство» щодо задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суд не сповістила.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Положеннями ст.627 ЦК України врегульовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 07.12.2010 року між ПП «Ерідан» та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового офісного приміщення, предметом якого було зобов'язання укласти та нотаріально посвідчити основний Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, літера А, на 3-му поверсі.

Вказаний попередній договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №7734.

В подальшому, а саме 30.06.2011 року Приватне підприємство «Ерідан» в особі Директора підприємства Хорт Світлани Володимирівни, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичне Консалтингове Агентство» уклали між собою Договір б/н купілвді-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень, розташованих на третьому поверсі адміністративної будівлі, що знаходиться у м.Києві по АДРЕСА_1, загальною площею 654,5 кв.м., за умовами п.3.1 якого ціна продажу майна становить 4 410 666,67 грн., крім того ПДВ (20%) у розмірі 882 133,33 грн.

При цьому, п.п.3.2, 3.3. вказаного Договору передбачено порядок сплати вартості майна, відповідно до якого: 4 840 000,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) у розмірі 806 666,67 грн., сплачені покупцем згідно з попереднім Договором, зараховуються у часткову оплату ціни майна; 226 400,00 грн., в тому числі ПДВ - 37 733,33 грн., сплачується покупцем протягом 5 банківських з моменту підписання та нотаріального посвідчення даного Договору; 176 400,00 грн., в тому числі ПДВ 29 400,00 грн., сплачується протягом 10 банківських днів з моменту підписання та нотаріального посвідчення даного Договору; 50 000,00 грн., в тому числі ПДВ 8 333,33 грн., сплачується протягом 3 банківських днів після недоліків, визначених Актом приймання-передачі майна.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем у справі було перераховано на користь ПП «Ерідан» загальну вартість об'єкту нерухомості, що є предметом оспорюваного Договору купівлі-продажу на суму 5 292 800,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Тобто, враховуючи вище встановлені обставини, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи копій попереднього договору, основного договору та відповідних платіжних доручень, які було досліджено у судовому засіданні, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, посилання позивача у своєму позові на відсутність розрахунків за Договором купівлі-продажу, а також нотаріальної форми попереднього договору, який є частиною основного оспорюваного правочину.

Щодо тверджень позивача про те, що оспорюваний правочин є недійсним в силу того, що договір не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, а також введення покупця майна в оману, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь-якому елементі правочину.

Вимогами ч. 1 ст. 230 ЦК України регламентовано, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Отже, для визнання правочину недійсним з підстав, встановлених ст. 230 Цивільного кодексу України необхідно встановити факт введення в оману однією стороною правочину іншу сторону.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Поряд з цим, згідно роз'яснень, які містяться в п.27 постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, в обгрунтування недійсності договору, вказує про те, на момент укладення вищенаведеного договору купівлі-продажу директору ПП «Ерідан» було відомо, що підприємство має невиконані зобов'язання щодо передачі йому частини площ 3-го поверху будівлі згідно Договору будівництва №3-06 від 16.05.2006 року.

Тобто, на думку позивача, ПП «Ерідан» свідомо було приховано факт того, що частина приміщень, які були предметом оспорюваного договору, належать позивачу на підставі договору будівництва №03-06 від 16.05.2006 року.

Однак, вказані посилання позивача спростовуються наявною в матеріалах справи копією Договору №1/09 від 16.02.2009 року до Договору №3/06 на будівництво від 16.05.2006 року, яким позивач та ПП «Ерідан» досягли згоди про розірвання Договору №3/06 на будівництво від 16.05.2006 року.

При цьому, факт укладення між сторонами вищенаведеного договору також встановлений постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року.

Також, судом встановлено, що обумовлене Договором купівлі-продажу нерухоме майно перейшло у власність відповідача та належним чином й у передбаченому законом порядку зареєстроване за ним.

Отже, вказаним вище спростовуються доводи позивача про те, що оспорюваний правочин не був направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичне Консалтингове Агентство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «ЕРІДАН», про визнання договору недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 17.09.2018 року.

Суддя: