Справа № 456/2913/18
Провадження № 2/456/1307/2018
РІШЕННЯ

іменем України

12 вересня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на житло в будинку №11 по вул. Рильського в м. Стрию Львівської області.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона є власником житлового будинку № 11 по вул. Рильського в м. Стрию Львівської області. На даний час у зазначеному будинку зареєстровані: вона, її чоловік ОСОБА_3, її брат ОСОБА_4 та її син, відповідач по справі, ОСОБА_2 В травні 1991 року відповідач виїхав до ОСОБА_5, де проживає і по даний час. Через те, що відповідач зареєстрований у даному будинку, однак фактично там не проживає, вона змушена сплачувати надмірно високі суми за комунальні послуги, а при оформленні субсидії їй постійно необхідно встановлювати факт його відсутності за місцем реєстрації. Добровільно відповідач не може знятися з реєстраційного обліку, оскільки протягом тривалого часу не приїжджає в Україну через політичну ситуацію, яка склалася між ОСОБА_5 та Україною. Відтак, відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 1991 року та не користується житловим приміщенням, що створює їй перешкоди у користуванні майном.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак подав суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечив.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2976, спадкова справа № 6/2013, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Рильського, 11, м. Стрий, Львівська область /а.с. 6/.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1

Згідно із записами в будинковій книзі для прописки громадян, що мешкають в будинку №11 по вул. Рильського в м. Стрию ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 1972 року /а.с. 8-12/.

Відповідно до акту № 172 від 06.09.2017 року, складеного комісією в складі: паспортистів ОСОБА_6, ОСОБА_7, майстра КП «Надія» ОСОБА_8, депутата Стрийської міської ради ОСОБА_9, ОСОБА_2 в м. Стрию по вул. Рильського, 11 не проживає, а проживає за кордоном у ОСОБА_5 /а.с. 13/.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 01.08.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_10, ОСОБА_2 підтвердив, що спірним житлом не користується з 1991 року, оскільки є громадянином ОСОБА_5, а відтак проживає в ОСОБА_5 з 1991 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом сімї позивачки ОСОБА_1, яка є власником житлового будинку № 11 по вул. Рильського в м. Стрию Львівської області. Відповідач зареєстрований в даному будинку, однак, фактично не проживає в ньому з 1991 року без поважних причин, чого він сам не заперечив, визнавши позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у вищевказаному житлі понад один рік без поважних причин, позовні вимоги позивачки слід задоволити та визнати відповідача таким, що втратив право на житло в будинку №11 по вул.Рильського в м. Стрию Львівської області.

Керуючись ст. ст. 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на житло в будинку №11 по вул. Рильського в м. Стрию Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.