Постанова

Іменем України

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 640/18905/15-ц

провадження № 61-416св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року у складі судді Бородіної Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив стягнути на його користь заборгованість у розмірі 185 174 грн. 20 коп., яка складається з: процентів за користування коштами та 3 % річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики від 17 вересня 2004 року за період з 06 лютого 2013 року по 27 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 3 749 доларам США за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку в сумі 99 300 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 02 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 проценти за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України та 3 % відсотки річних в розмірі 85 874 грн 20 коп., неустойку за неналежне виконання зобов'язань в сумі 99 300 грн, а всього 185 174 грн 20 коп. Вирішено питання про судові витрати.

15 червня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами.

Заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке просить переглянути заявник, скасовано рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2017 року з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 у позові про стягнення заборгованості за договором позики.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 21 липня 2017 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, яким в задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року, як підстава для ухвалення оскаржуваного рішення про задоволення позову, було скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, зазначені заявником, є нововиявленими, а тому можуть вважатися підставою для скасування рішення суду.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наведені ОСОБА_5 у заяві обставини не є нововиявленими, а є новими, тому рішення суду першої інстанції не може бути переглянуте з урахуванням цих обставин. Вважає, що скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року не впливає на зміст правовідносин сторін у справі, оскільки не спростовує боргових зобов'язань відповідачів перед ним. Крім того, вказував на неможливість застосування апеляційним судом наслідків спливу строку позовної давності, як підставу для відмови у позові, оскільки такі матеріально-правові вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Заперечень на касаційну скаргу відповідачами не подано.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 вересня 2004 року в письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача 8 160 доларів США із строком повернення не пізніше 17 вересня 2005 року.

17 вересня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за договором позики від 17 вересня 2004 року було укладено договір поруки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 свого зобов'язання ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року указаний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 101 792 грн 74 коп., яка складається із позичених коштів в сумі еквівалентній 8 160 доларів США, а також штрафних санкцій та нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Оскільки вказані грошові кошти ОСОБА_5 не були сплачені, Київським районним судом м. Харкова 26 лютого 2016 року було ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 процентів за користування позикою, 3 % річних, а також неустойку, нараховані на неповернуту суму позики в сумі еквівалентній 8 160 доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року скасовано та в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 361 ЦПК України 2004 року, який був чинним на момент розгляду судами попередніх інстанцій заяви про перегляд, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» передбачено, що скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що судове рішення (заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року), на яке посилається ОСОБА_5 у своїй заяві, покладено в основу судового рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року, яке заявник просив переглянути.

Доводи касаційної скарги щодо застосування апеляційним судом наслідків спливу строку позовної давності є безпідставними, оскільки указане питання не вирішувалось судами попередніх інстанцій саме під час розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалено без порушення норм процесуального права, судами в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, касаційна скарга не спростовує правильності висновків судів попередніх інстанцій, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій - без змін на підставі частини третьої статті 401 ЦПК України, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник