"12" вересня 2018 р. Справа № 363/884/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ПАТ «Родовід Банк» на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві від 29 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_2 Аврорівнана, Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3,

встановив:

стягувач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з даною скаргою на постанову про повернення виконавчого документа, посилаючись на те, що її прийнято передчасно, коли державним виконавцем не проведено всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, а тому просить зазначену постанову скасувати та визнати дії щодо її винесення незаконними.

Представник скаржника подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення скарги з викладених у ній підстав.

Державний виконавець до суду не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлений.

Божник ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали скарги й копії матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 07 листопада 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №363/2042/14-ц виданого 03 жовтня 2016 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судових витрат в розмірі 3 654 грн.

29 серпня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачеві згідно вимог ч. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів майна належного боржникові на праві власності, яке підлягає опису в рахунок сплати боргу, не виявлено та сума, боргу не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 3-5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача:

-одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

-за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

-безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

-накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

-накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно ч. 7. ст 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження заходи для пошуку майна боржника державним виконавцем в повному обсязі не проведено, а лише надіслано запити до територіального сервісного центру 8045 регіонального сервісного центра МВС в м. Києві, Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України для зясування наявності у боржника номерів рахунків у банківських установах, отримання ним пенсії чи заробітної плати, складено акт державного виконавця від 29 серпня 2017 року про те, що за адресою проживання боржника майно, що належить боржнику на праві власності та підлягає опису не виявлено.

Згідно ч. 8. ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже ефективних, вичерпних заходів передбачених законом для розшуку рухомого чи не рухомого майна боржника державним виконавцем не вжито.

Відтак, неможливо дійти висновку, що державний виконавець вичерпав всі передбачені Законом можливості для примусового виконання рішення суду.

За затих обставин оскаржувану постанову від 29 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа №363/2042/14-ц стягувачеві прийнято передчасно.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновлює порушене прав заявника).

Таким чином, суд доходить висновку, що подана скарга є обґрунтованою, а оскаржувана постанова прийнята передчасно, яка порушують права стягувача і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 260, і 451 ЦПК України,

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 29 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 29 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа скасувати.

Повний текст ухвали складено 17 вересня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя