Провадження № 22-ц/772/1719/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 рокуСправа № 127/12011/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голота Л.О., Медвецького С.К.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника позивача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вінницького міського суду Вінницької області Бойка В.М. о 10:08 год., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Бєлої Оксани Миколаївни за участю третіх осіб: відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг ВМР, Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, зняття нерухомого майна з реєстрації та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Бєлої Оксани Миколаївни за участю третіх осіб: відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг ВМР, Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, зняття нерухомого майна з реєстрації та визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р по справі №127/29655/13ц ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі понесених витрат для поліпшення умов проживання у 13/20 частці житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями розташованого за адресою АДРЕСА_2, позов задоволено та стягнуто з позивача 156 298,01 грн. витрат, а також 78 350 грн згідно розписки про передачу коштів за частину будинку. На вищевказане рішення було подано апеляційну скаргу, проте ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015р скарга залишена без розгляду. Після набрання рішення суду першої інстанції законної сили ОСОБА_5 звернулась до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення від 12.12.2014р. Постановою державного виконавця Староміського відділу ДВС м. Вінниці від 26.11.2015р було відкрито виконавче провадження №49482677. Представник позивача вказує, що державний виконавець належним чином не повідомив позивача про примусове виконання рішення, тому що не вірно зазначив адресу ОСОБА_3 В зв'язку з цим позивач був позбавлений можливості оскаржити дії державного виконавця під час проведення виконавчого провадження.

На підставі рішення виконавця про передачу нереалізованого майна стягувачу, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Белою Оксаною Миколаївною ОСОБА_5 було видане свідоцтво № НОМЕР_1 від 08.08.2016 р. про право власності на 13/20 частину будинку АДРЕСА_2, яке в послідуючому ОСОБА_5 зареєструвала у відділі Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради. Після оформлення свідоцтва про право власності на 13/20 частки будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 приватизувала на праві власності присадибну земельну ділянку площею 0,0302 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для обслуговування житлового будинку.

В подальшому рішення суду від 12.12.2014 р. рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017 р. було скасоване, в силу чого позивач вважає, що правочин вчинений ОСОБА_5 щодо отримання у власність 13/20 частини будинку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 є нікчемний, а тому просить визнати недійсним: свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок; право власності на земельну ділянку площею 0,032га, кадастровий номер НОМЕР_2, реєстраційний номер 101, виданий ОСОБА_5 на підставі витягу з ДЗК про земельну ділянку, серії НВ 017, виданого 11.04.2017р.; зняти нерухоме майно з державної реєстрації та визнати за ОСОБА_3 право власності 13/20 частки будинку АДРЕСА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,032га, кадастровий номер НОМЕР_2, реєстраційний номер 101.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту своїх прав, хоча право власності ОСОБА_3 були порушені, однак суд не може вийти за межі позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що позивач має звернутись до суду з приводу оскарження проведення публічних торгів відносно арештованого нерухомого майна, оскільки рішення суду першої інстанції на момент відкриття виконавчого провадження втратило законну силу на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року.

На апеляційну скаргу надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6, в якому зазначає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо неправильно обраного способу захисту своїх прав, оскільки ЦПК України передбачено саме визнання недійним правочину, а не документу, що посвідчує наявність речового права на нерухоме майно. Крім того, безпідставними є вимоги щодо зняття з державної реєстрації нерухомого майна чинним законодавством не передбачено можливості зняття з реєстрації нерухомого майна.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2018 року дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії дублікату договору дарування від 16.01.1990р, ОСОБА_3 прийняла у дар 13/20 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, в будинку АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 506 кв.м. (а.с.101).

Згідно витягу реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» в книзі №119 номер запису 9237 за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 13/20 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, в будинку АДРЕСА_2 реєстраційний номер 29103338 (а.с.102).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р по справі №127/29655/13ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі понесених витрат для поліпшення умов проживання у 13/20 частці житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями розташованого за адресою АДРЕСА_2, позов задоволено та стягнуто з позивача 156 298,01 грн. витрат, а також 78 350 грн згідно розписки про передачу коштів за частину будинку. (а.с.8-10).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р залишено без розгляду (а.с.11-13).

23.09.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.17-20).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017р скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р. У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, переданих за розпискою та відшкодування витрат на утримання і збереження майна відмовлено. Вирішено питання по відшкодування судових витрат (а.с.21-26).

26.03.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист (а.с.104), який ОСОБА_5 був пред'явлений до виконання та постановою від 26.11.2015 року відкрито виконавче провадження (а.с.105).

Згідно акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу в зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися від 04.08.2016 року, за заявою стягувача ОСОБА_5 від 01.08.2016 року в якій нею було дано згоду на отримання нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області передає нереалізоване майно, а саме 13/20 частки житлового будинку АДРЕСА_2, яке належить боржнику ОСОБА_3 згідно дублікату договору дарування ВМО №192738 виданого Державним нотаріальним архівом Вінницької області від 19.11.2009 р. за реєстровим №1-281 на підставі договору дарування від 16.01.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Соколовою М.Ф. 16.01.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1098, в рахунок погашення боргу за рішенням суду №127/29655/13 виконавчий лист від 26.03.2015 року, за ціною, що дорівнює початкової вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію-243070 грн. (а.с.106-107).

Копією постанови про передачу нереалізованого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.08.2016 року зазначено, передати стягувачу ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу за рішенням суду №127/29655/13 виконавчий лист від 26.03.2015 року, майно боржника, а саме 13/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по АДРЕСА_2, за оцінкою якою воно було передано на реалізацію в сумі 243 070 грн., що належало боржнику ОСОБА_3 згідно дублікату договору дарування ВМО №192738 від 16.01.1990 р. (а.с.108).

На підставі акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу в зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулись, затвердженого начальником Староміського відділу державної виконавчої служби ВМУЮ у Вінницької області 04.08.2016 р. Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. від 08.08.2016р посвідчено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить право власності на майно, що складається з: 13/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по АДРЕСА_2, що належав боржнику на підставі договору дарування, посвідченого Соколовою М.Ф., державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної кантори, 16.01.1990 року, за реєстровим № 1-98 (а.с.115).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було невірний обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки позивачем та її представником не визнавались недійсними порядок проведення торгів, акт про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу, тому суд не може вийти за межі позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем дійсно обрано невірний спосіб захисту, зокрема п. 30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » №5 від 07.02.2014р, передбачено, що застосовуючи положення ч.2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведення у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 388ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. У разі наявності підстав для визначення публічних торгів недійсними у первинний стан шляхом реституції повертаються сторони договору-організатор торгів та їх переможець.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року не набрало законної сили, а тому підстав для оскарження прилюдних торгів не було, є необґрунтованими, оскільки прилюдні торги відбулись в рамках виконавчого провадження, відповідно до виконавчого листа № 127/29655/13-ц, виданого на підставі рішення, що вступило в законну силу.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільш ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній до 01.01.2016 року) свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, який посвідчує виникнення у певної особи права власності на майно, і видається уповноваженою особою - державним реєстратором за наявності визначених цим Законом підстав.

А відтак, факт визнання недійсним правовстановлюючого документа нерозривно пов'язаний з підставою видачі свідоцтва про право власності або з порушенням закону, вчиненим державним реєстратором при його видачі.

Однак, відповідно до позовної заяви позивачкою підстави набуття права власності на нерухоме майно не оспорювались, як і не оспорювались дії державного реєстратора при видачі свідоцтв про право власності на майно.

В зв'язку з викладеним колегія суддів вважає безпідставними вимоги щодо визнання недійсними свідоцтв без визнання незаконними підстав набуття права власності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відмовити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.К. Медвецький