Справа № 161/8514/18
Провадження № 2/161/2617/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області шлюбі з 24 січня 2012 року. Спільних дітей від шлюбу не мають.

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем належним чином не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Усі спроби налагодити та відновити стосунки виявилися марними. Шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій визнала позов, заперечень щодо задоволення позову немає, проти розірвання шлюбу не заперечує та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області шлюбі з 24 січня 2012 року, актовий запис № 33 (а.с. 4)

Від спільного шлюбу дітей не мають.

Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася, а збереження сім'ї є неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110, 112, 161 Сімейного кодексу України , керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Печихвости Горохівського району Волинської області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Луцьк Волинської області, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 24 січня 2012 року, актовий запис №33 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук