1Справа № 335/6215/18 2/335/1813/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дворникової Я.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.06.1993 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2004 року через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 684, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.1993 року.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2004 року через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть.

З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сім'я розпалася та існує формально.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, та у позовній заяві просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 червня 1993 року Міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 684, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Макаров