Номер справи 623/1307/18
Номер провадження 2/623/683/2018
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 64319, АДРЕСА_1) до Капитолівського старостинського округу Оскільської сільської ради (місцезнаходження: 64319, Харківська область, Ізюмський район, село Капитолівка) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Капитолівського старостинського округу Оскільської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Просить визнати право власності на житловий будинок під літерою «А-1», загальною площею - 66,5 кв.м, в тому числі житлова - 30 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб під літерою «Б» , навіс під літерою «В», літня кухня під літерою «Г», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», убиральня під літерою «Ж», літній душ під літерою «З», навіс під літерою «И», паркан №1, ворота №2, хвіртка №3, колонка №4, колодязь №5, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 212784 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

До підготовчого судового засідання позивач не з'явився, його інтереси представляв його представник.

Відповідно поданої письмової заяви представника позивача просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав повністю.

Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2. (а.с.14).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_1. (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області померла мати позивача - ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 25 Капитолівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. (а.с.13).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно заповіту від 19 листопада 1999 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Капитолівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 37, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на час смерті і на що за законом матиме право, померла заповідала своїй доньці - ОСОБА_1 (а.с.16).

Позивач звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, на що їй було повідомлено згідно п.4,15 гл.10 розділу II «Порядку вчиненню нотаріальних дій нотаріусами України» спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно, належне померлому. Після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 своєчасно звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини спадкова справа № 13/2012р. Видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2, Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок. Вона має право звернутися до суду для визначення права власності в порядку спадкування вищевказаний житловий будинок. (а.с.17)

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Про те, що ОСОБА_2 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, де вона постійно мешкала, підтверджується: довідкою Капитолівського старостинського округу Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 611 від 19.04.2018 р., де зазначено, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19); довідкою виконкому Капитолівської сільської ради від 15.12.2015 року №1095 про те, що домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 дійсно належала померлій ОСОБА_2 згідно запису в погосподарській книзі № 2 особистий рахунок НОМЕР_2 (а.с.18); копією облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, де головою домогосподарства є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20,21); копією технічного паспорта, виготовленого 02.02.2018 р. КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району», де в характеристиці будинку господарських будівель та споруд вказано рік побудови 1968-1991 роки (а.с.22-24).

На момент створення жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (1968-1991 роки), державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася незаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, на момент закінчення спадкодавцем будівництва у 1991 році діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року №533-ХІІ « Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Про те, незважаючи на внесення записів у по господарські книги про належність спадкового майна у вигляді жилого будинку за ОСОБА_2 вона за життя так і не зареєструвала (не оформила) соє право власності в БТІ та в Державному реєстрі речових прав відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, яке діяло з 01.01.2013 року.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 24.06.2011 №91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за №830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на майно мого померлого не може бути перешкодою в реалізації мого права на спадщину.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Таким чином суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13,17, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, яка проживає: 64319, АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок під літерою «А-1», загальною площею - 66,5 кв.м, в тому числі житлова - 30 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб під літерою «Б» , навіс під літерою «В», літня кухня під літерою «Г», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», убиральня під літерою «Ж», літній душ під літерою «З», навіс під літерою «И», паркан №1, ворота №2, хвіртка №3, колонка №4, колодязь №5, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 212784 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя М.О. Гуренко