Справа № 331/3250/18
Провадження № 2 /331/946/2018
09 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Антоненко М.В.
за участю секретаря Андрієнко С.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді,
Позивач 07.05.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.
В обґрунтування позову зазначено, що КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності КОНЦЕРНУ є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності КОНЦЕРНУ та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу КОНЦЕРНА.
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також; побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.
Обов'язок укласти договір на постачання теплової енергії покладається відповідно до закону, як на теплопостачальну організацію, так і на споживача теплової енергії. При цьому теплопостачальній організації достатньо лише довести факт звертання до споживача з пропозицією укласти договір на постачання теплової енергії. Концерн «Міські теплові мережі» неодноразово звертався до ОСОБА_1 з пропозицією укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, однак споживач ухилявся від укладання договору.
Станом на 25.04.2018 року, договір між сторонами не укладено. Враховуючи відсутність договору між сторонами, облік кількості відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № 600213 від 01.10.2016 р.
Не зважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, Концерн «Міські теплові мережі» у період з жовтня 2016 по березень 2017 року відпустив власнику нежитлового приміщення 23, 26 теплову енергію до будинку 14 Б, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна (Анголенко), яким користувався Споживач на підставі протоколу № 05/183/12/І-2, від 16.11.2012 року проведення прилюдних торгів нежитлового приміщення № 23, 26. Таким чином, факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період.
Розрахунок відпущеної теплової енергії здійснювався відповідно до величини теплового навантаження на об'єкті опалення, що складає 7845 ккал/год. Розрахунок теплового навантаження виконано від 04.12.2012 року.
Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі» у період з жовтня 2016 по березень 2017 року відпустив теплової енергії на загальну суму 20 727,57 грн. Жодних грошових надходжень у зазначений період Споживач не вносив, а тому сума основного боргу Споживача перед Концерном складає 20 727,57 грн.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності КОНЦЕРНУ є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності КОНЦЕРНУ та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу КОНЦЕРНА.
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також; побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.
Обов'язок укласти договір на постачання теплової енергії покладається відповідно до закону, як на теплопостачальну організацію, так і на споживача теплової енергії. При цьому теплопостачальній організації достатньо лише довести факт звертання до споживача з пропозицією укласти договір на постачання теплової енергії.
Концерн «Міські теплові мережі» неодноразово звертався до ОСОБА_1 з пропозицією укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, однак споживач ухилявся від укладання договору.
Станом на 25.04.2018 року, договір між сторонами не укладено. Враховуючи відсутність договору між сторонами, облік кількості відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № 600213 від 01.10.2016 р.
Не зважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, Концерн «Міські теплові мережі» у період з жовтня 2016 по березень 2017 року відпустив власнику нежитлового приміщення 23, 26 теплову енергію до будинку 14 Б, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна (Анголенко), яким користувався Споживач на підставі протоколу № 05/183/12/І-2, від 16.11.2012 року проведення прилюдних торгів нежитлового приміщення № 23, 26. Таким чином, факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період.
Розрахунок відпущеної теплової енергії здійснювався відповідно до величини теплового навантаження на об'єкті опалення, що складає 7845 ккал/год. Розрахунок теплового навантаження виконано від 04.12.2012 року.
Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі» у період з жовтня 2016 по березень 2017 року відпустив теплової енергії на загальну суму 20 727,57 грн.
Жодних грошових надходжень у зазначений період Споживач не вносив, а тому сума основного боргу споживача перед Концерном складає 20 727,57 грн.
Не дивлячись на відсутність між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладеного договору про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді, фактичні дії сторін (передача продавцем товару, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.
Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.
Щомісячна кількість теплової енергії, відпущеної у спірний період, зазначена у актах приймання-передачі теплової енергії, які щомісячно надсилалися на адресу відповідача.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.
Ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що «зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржника) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку». Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензій чи звернення до суду.
Концерн «МТМ» неодноразово звертався до боржника з претензіями щодо погашення заборгованості, а також зазначив підстави з яких вимагає від ОСОБА_1 сплатити суму заборгованості.
Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чинному відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2018 року .
Суддя: М.В. Антоненко