Справа № 346/1990/18
Провадження № 2/346/1258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря - Вербіщук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул.Карпатська, 240 Івано-Франківської області, загальною площею 76,5 кв.м. та житловою площею 39,7 кв.м., який по закону після смерті батька позивача - ОСОБА_5, який помер 14.12.2009 року, належить позивачу та відповідачам, як спадкоємцям перпшої черги. Однак, на даний час він не може нотаріально оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. В судове засідання від позивача поступило клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Суд, розглянувши письмові клопотання позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В 1958 році прадідусю ОСОБА_6 та прабабусі ОСОБА_4, які перебували в шлюбі, було видано свідоцтво про право особистої власності на будівництво за адресою вул. Димитрова (тепер Карпатська), 240 в місті Коломия (а.с. 11). З того часу вони розпочали будівництво, після завершення якого проживали там разом з сином дідусем позивача ОСОБА_7

18.06.1988 року померла прабаба позивача ОСОБА_6, а 16.09.1991 року помер прадід позивача ОСОБА_6, і після їхньої смерті відкрилася спадщина за заповітом на спірне будинковолодіння (а.с.13).

В 1957 році дідусь позивача ОСОБА_7 одружився із його бабусею ОСОБА_7 (д.п.Мотрук) ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЯР №110094 від 30.01.1957 року, актовий запис № 2 (а.с.14).

Дідусь і бабуся позивача проживали у спірному будинку, і від даного шлюбу народилися син ОСОБА_5, 12.12.1961 року, який став батьком позивача та відповідач по справі ОСОБА_4, 10.11.1957 року, який доводиться дядьком позивачу (а.с. 15-16 ).

На підставі заповітів, складених за життя прадідом та прабабою, спірне майно мало перейти до їхнього сина ОСОБА_7П, однак останній хоч і проживав у вищевказаному будинковолодінні, проте не оформив право власності.

08.04.1996 року помер дідусь ОСОБА_7, а 18.03.2007 року померла бабуся ОСОБА_2 (а.с. 19-20), і після їх смерті не оформлений, проте належний їм спадковий будинок повинен був перейти до батька позивача та його рідного брата, відповідача по справі ОСОБА_4

Батько позивача одружився з його матірю ОСОБА_4 (д.п. Дутчак) ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва серія І-НМ № 477839 від 03.10.1987 року, актовий запис № 491 (а.с. 21). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: позивач ОСОБА_1 та його сестра - відповідачка по справі ОСОБА_2 (а.с. 22,23).

14.12.2009 року помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 101682 від 14.12.2009 року, актовий запис № 576 (а.с. 24). Після його смерті позивач з матірю та сестрою відповідачами по справі- продовжував проживати у спірному будинку.

З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а.с. 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він у встановлений законом термін не відмовився від спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 зазначено, що якщо постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Оскільки на житловий будинок №240 по вул. Димитрова (тепер Карпатська) в Коломия було видано свідоцтво про право власності від 10.12.1958 року, однак оригінал було втрачено, позивач подав оголошення в газету «ЗР-Інформ» де було надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво про право власності від 10.12.1958 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради № 448 від 17.11.1958 р. на прізвища ОСОБА_6 та ОСОБА_10(а.с. 50-52).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі по справі , подали до суду письмові заяви, в яких не заперечують щодо позовних вимог.

Згідно висновку про вартість майна від 21 березня 2018 року зазначено, що вартість майна, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Карпатська, 240 становить 70 000 грн (а.с. 30-47).

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст.247 ч. 2, 263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_5, що складається із житлового будинку за адресою вул. Карпатська, 240, м. Коломия, Івано-Франківської області, загальною площею 76,5 кв.м., та житловою площею 39.7 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний тест рішення складено 14 червня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.