Справа № 766/3347/18
14 вересня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Найдишак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач. З моменту як позивач стала власником вказаного нерухомого майна по даний час в квартирі ОСОБА_2 не проживає та не зявляється. Відповідач порушує права позивача, як власника вказаної квартири. Оскільки, у квартирі відсутні лічильники на водопостачання, газ та електроенергію, сплата комунальних послуг здійснюється із розрахунку згідно зареєстрованих осіб. У звязку з цим, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №177 в будинку №5 по вул.Куліша в м.Херсоні.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору дарування від 14.12.2009 року ОСОБА_1 прийняла у дар від ОСОБА_3 належну дарувальнику на праві приватної власності двокімнатну квартиру під номером №177 в будинку №5 по вул.Куліша в м.Херсоні.
Відповідно до довідки від 29.03.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані позивач, її мати ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1 та остання не надавала згоди на користуватися належною їй на праві власності частиною будинку.
Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на будинок попереднього власника.
Таким чином, з моменту реєстрації договору дарування квартири від 14.12.2009 року право власності ОСОБА_3 припинилося, відповідно припинилося право користування не тільки самого власника, а й усіх членів його сім'ї, зокрема, ОСОБА_2 та виникло у ОСОБА_1, яка в свою чергу не надавала згоди на користування жилим приміщенням будинку ОСОБА_2.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.319, 383, 391 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №177 в будинку №5 по вул.Куліша в м.Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І.Майдан