НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/331/18
№ 2/183/1439/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Новомосковської районної державної нотаріальної контори, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про:

-визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 3,990 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 110110 від 13 серпня 1999 року кадастровий номер НОМЕР_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5,

встановив:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її двоюрідна тітка - ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на територій Миколаївської сільської ради. Спадкоємцем за заповітом вищезазначеного майна після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, був її племінник - ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Інших спадкоємців у ОСОБА_5 немає, оскільки ні чоловіка, ні дітей у неї не було. ОСОБА_4 залишив заповіт від 12 січня 2012 року, яким заповів ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,990 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Належну спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3 кадастровий номер НОМЕР_4. Для оформлення вищезазначеної спадщини позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та видано відповідну постанову від 09 липня 2014 року. Підставою відмови вказано те, що заявником представлено до нотаріальної контори довідка управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 1172/01-07 від 20 травня 2014 року про факт реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку за ОСОБА_5, не представлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням відмови нотаріуса, вважаючи, що іншим шляхом визнати право власності не можливо і вона має всі документи, які підтверджують виникнення та перехід права власності позивач звернулася з позовом до суду.

Позивач до суду не з'явився. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі, треті особи у судове засідання не з'явилися. Від представника відповідача-1 та третьої особи-1 судом отримано заяви про розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб про розгляд справи у відсутність сторін та про відсутність заперечень проти задоволення позову. Відзиву, пояснень на позов не надали.

Відповідач-2, третя особа-2 до суду не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Підстав неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у свою відсутність, відзив на позов, пояснення не надавали.

Судом при відкритті провадження у справі задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від нотаріуса спадкову справу після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4, отримані судом 13 березня 2018 року.

Також, 29 березня 2018 року судом залучено співвідповідача у справі - ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, замінено третю особу - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області її правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів № І-УІІ/ХХІ від 27 липня 1999 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,990 га, в межах, згідно з планом, розташовану на території КСП «Агрофірма ім. Горького» Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, зареєстрований в Книгу записів державних актів на право приватної власності на землю за № 110110 /а.с.10, 38, зворот/.

05 квітня 2004 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповіла все своє майно ОСОБА_4 /а.с.36/.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 померла /а.с.12/.

З отриманої судом копії спадкової справи вбачається, що 06 вересня 2011 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся ОСОБА_4 /а.с.32/. Також, вбачається, що за життя ОСОБА_4 не отримав свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_5.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.13/.

Судом встановлено, що за життя, 11 січня 2011 року, ОСОБА_4 оформив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черняком М.О., відповідно до якого, заповів все належне йому майно ОСОБА_1 /а.с.35/.

Також, 12 січня 2012 року, ОСОБА_4 оформив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав ОСОБА_1: земельну ділянку площею 3,620 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_5, виданого 12 вересня 2002 року; земельну ділянку площею 3,990 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_6, виданого 13 серпня 1999 року /а.с.35, зворот/.

Судом встановлено, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулися: 12 березня 2014 року позивач ОСОБА_1 /а.с.29, зворот/; 03 квітня 2014 року дочка спадкодавця - ОСОБА_7 /а.с.31/; 28 березня 2014 року - ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.30/. Мати спадкодавця - ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини, шляхом подання: 17 грудня 2013 року заяви про прийняття спадщини, 23 квітня 2014 року - заяви про відкликання заяви від 17 грудня 2013 року, заяви від 23 квітня 2014 року про відмову від отримання свідоцтва про право на обов'язкову частку /а.с.28, 29/.

Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 09 липня 2014 року № 1219/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що не представлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку /а.с.11/.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачами виник спір з приводу набуття права власності в порядку спадкування.

Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст..1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття ОСОБА_5 за життя спірної земельної ділянки, прийняття спадщини спадкоємцем, відсутність оформлення переходу права власності у встановленому законом порядку до спадкодавця, те, що позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів та реєстрації права власності, чим порушуються спадкові права позивача, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 5/6 частин майна, належного ОСОБА_5, яку прийняв померлий в порядку спадкування за заповітом, однак не оформив своїх спадкових прав, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При цьому, частковість задоволення позову полягає у тому, що у відповідності до ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В зв'язку з наведеним, незважаючи на наявність заповіту ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, на ім'я позивача - ОСОБА_1, право на обов'язкову часту спадщини має неповнолітній син спадкодавця - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки спадкоємцями за законом ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, є мати - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_7, неповнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в разі відсутності заповіту та у разі спадкування за законом, кожен з них отримав би по 1/3 частини спадкового майна.

Оскільки у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України обов'язкова частка становить половину частки, яка належала б спадкоємцю у разі спадкування за законом, неповнолітній син спадкодавця - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на отримання 1/6 частки спадкового майна.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрованої: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: вул. Центральна, 50а, с. Миколаївка, Новомосковський район, Дніпропетровська область; ), ОСОБА_2 (проживаючої: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_2) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; проживаючого: АДРЕСА_2), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Новомосковської районної державної нотаріальної контори місцезнаходження: (пл. Героїв, 1, м. Новомосковськ Дніпропетровської області; ), Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (місцезнаходження: пр. Олександра Поля, 2, м. Дніпро; ) - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/6 частин земельної ділянки, площею 3,990 га, розташованої на території КСП «Агрофірма ім. Горького» Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_4, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав за заповітом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов