Справа № 490/3169/18
н/п 2/490/2150/2018
30 серпня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Головацького О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12.02.2007 року між сторонами було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п. 5.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Проте відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим позивач просить про повернення всієї суми кредиту.
Відповідач, у встановлений йому строк, правом на подачу відзиву на позов не скористався.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою суду від 26.04.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи (відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Мотивувальна частина
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
12.02.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Укладений між сторонами договір складається із заяви (а.с. 11), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 12-17). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов'язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові кошти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с. 7-10) та не спростована відповідачем.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД
Стаття 525 ЦК України: одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 статті 526 ЦК України: зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 549 ЦК України: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Частина 2 статті 551 ЦК України: якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Стаття 610 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Частина 1 статті 611 ЦК України: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частина 1 статті 625 ЦК України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частина 2 статті 628 ЦК України: сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частина 1 статті 634 ЦК України: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частина 1 статті 638 ЦК України: договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Стаття 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Частина 1 статті 1055 ЦК України: кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року: цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
ОЦІНКА СУДУ
Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та неустойки.
Втім, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, банком крім пені також нараховані штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 597 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова). Із змісту позовної заяви випливає, що як штраф так і пеня були нараховані за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором.
Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року.
За такого, суд вважає вимогу позивача щодо стягнення пені такою, що суперечить наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому остання задоволенню не підлягає.
Що стосується стягнення штрафів, то їх сума, що підлягає стягненню, становить 500,00 грн. (фіксована частина) та 425 грн. 77 коп. (процентної складової пропорційно до задоволених позовних вимог).
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов'язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.02.2007 рокув розмірі 9441 грн. 12 коп., яка складається з наступного: 1817 грн. 69 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6697 грн. 66 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 425 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова).
В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
ІV. Резолютивна частина
Позов - задовольнити частково.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН