Постанова

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 187/1172/16-ц

провадження № 61-936св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року у складі судді Соловйова І. М. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення вартості частини майна, що є спільною власністю подружжя.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що судовими рішеннями визнано за нею право власності на 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя, зокрема: автомобіль «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_3; автомобіль Камаз 55111 самоскид-С, державний номер НОМЕР_4; Краз 8138 причіп, державний номер НОМЕР_5; автомобіль «Peugeot 407», державний номер НОМЕР_1; а також поліпшення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке включає в себе: з'єднання будинку проходом із кухнею, обкладення будинку цеглою, обкладення стелі будинку ондуліном, побудова погребу, побудов скважини та проведення з неї води у будинок, проведення газу до будинку, побудова огородження навколо всього домоволодіння із плит, побудова у дворі домоволодіння огородження із граніту, побудова бесідка для курей, побудова мощення у дворі з тротуарної плитки, заміна семи вікон будинку на металопластикові, заміна дверей на кухні і у будинку, побудова літнього накриття для тварин.

У зв'язку із наведеним, а також із врахуванням того, що зазначене майно є неподільним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя, а саме: 1/2 частини вартості транспортних засобів у розмірі 238 898,80 грн та 1/2 частини поліпшень житлового будинку у розмірі 91 283,50 грн.

Відповідач позову не визнав, мотивуючи це тим, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження вартості оспорюваного майна. Транспортні засоби «Skoda Octavia», Краз 8138 причіп, «Peugeot 407» продані у 2011, 2013 роках, автомобіль Камаз 55111 Самоскид-С знаходиться у несправному стані, тому надані висновки експерта не відображають реальної вартості цього майна на момент звернення з цим позовом.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини у спільному майні: автомобіль «Skoda Octavia» седан-В, рік випуску 1998, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_6; автомобіль Камаз 55111 самоскид-С, рік випуску 1989, державний номер НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_7; Краз 8138 причіп, рік випуску 1994, державний номер НОМЕР_5, номер шасі НОМЕР_8; автомобіль «Peugeot 407», синього кольору, рік випуску 2005, номер кузова НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини у спільному майні: автомобіль «Skoda Octavia» седан-В, рік випуску 1998, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_6 у розмірі 60 300,00 грн; автомобіль Камаз 55111 самоскид-С, рік випуску 1989, державний номер НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_7 у розмірі 85 175,00 грн; Краз 8138 причіп, рік випуску 1994, державний номер НОМЕР_5, номер шасі НОМЕР_8 у розмірі 3 108,80 грн; автомобіль «Peugeot 407», синього кольору, рік випуску 2005, державний номер НОМЕР_1,номер кузова НОМЕР_2 у розмірі 90 315,00 грн; а всього 238 898,80 грн. В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати з сплати судового збору у розмірі 2 388,98 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач має право на грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно, оскільки вона погоджується на таку компенсацію, а вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, що визнано рішеннями судів. Вартість оспорюваного майна визначається із урахування висновків експертних досліджень, що надані позивачем. Вимоги про стягнення грошової компенсації 1/2 частини на поліпшення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів вартості цього майна на час розгляду справи у суді.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовлено. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення місцевого суду в оскаржуваній частині є законним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та наданим доказам. Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що висновки експертних досліджень щодо вартості транспортних засобів є неправильними, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування цього.

У грудні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішенняПетриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що суди необґрунтовано посилалися на висновки експертних досліджень, наданих позивачем, як на доказ вартості оспорюваних транспортних засобів. Судова експертиза вказаних транспортних засобів не виконувалася, з огляду на те, що відповідач не надавав судовому експерту для огляду, визначення технічного стану та ідентифікації транспортні засоби «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_9, «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, причепу КРАЗ 8138, державний номер НОМЕР_5, оскільки такі були продані ним у 2011, 2013 роках, а транспортний засіб КАМАЗ-55111, державний номер НОМЕР_4, знаходиться у несправному стані.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково. Оспорюване майно визнано спільним сумісним майном подружжя та визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зокрема право власності по 1/2 частини на: автомобіль «Skoda Octavia» седан-В, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_6; автомобіль Камаз 55111 самоскид-С, державний номер НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_7; Краз 8138 причіп, державний номер НОМЕР_5, номер шасі НОМЕР_8; на поліпшення житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною вартістю 182 567,00 грн, яке включає в себе: з'єднання будинку проходом із кухнею, обкладення будинку цеглою, обкладення стелі будинку ондуліном, побудова погребу, побудова скважини та проведення із неї води у будинок, проведення газу в будинок, побудова огородження навколо всього домоволодіння з плит, побудова у дворі домоволодіння огородження з граніту, побудова бесідки для курей, побудову мощення у дворі з тротуарної плитки, заміна семи вікон будинку на металопластикові, заміна дверей на кухні і в хаті будинку, побудова літнього накриття для тварин.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль «Peugeot 407», синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2.

Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в майні із отримання грошової компенсації на свою користь, регулюється також положенням статті 364 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Враховуючи зазначені норми, згоду позивача на грошову компенсацію, а також те, що вона особисто не користувалася оспорюваними транспортними засобами, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію своєї частки у праві спільної сумісної власності, і як наслідок припинення її права власності на оспорюване майно.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника у касаційній скарзі про те, що суди необґрунтовано посилалися на висновки експертних досліджень від 04 квітня 2017 року як на доказ вартості оспорюваних транспортних засобів, оскільки відповідач не надавав судовому експерту для огляду, визначення технічного стану та ідентифікації транспортні засоби «SkodaOktavia», держані номера НОМЕР_9, «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, причепу КРАЗ 8138, державний номер НОМЕР_5, оскільки такі продані ним у 2011, 2013 роках, а транспортний засіб КАМАЗ-55111, державний номер НОМЕР_4, знаходиться у несправному стані, з огляду на таке.

Згідно із положеннями статті 60 ЦПК України у редакції чинній на час ухвалення рішень судів попередніх інстанцій кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідач не виконав свого обов'язку доказування і не надав суду будь-яких доказів на спростування висновків експертних досліджень від 04 квітня 2017 року, а відтак, суди при ухвалені рішень обґрунтовано виходили із вартості оспорюваного майна, яка визначена позивачем і підтверджена вказаними висновками експертних досліджень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик