Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2618/18 Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів

В позові зазначено, що 10.07.2017 р. між нею та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу на виготовлення металопластикової конструкції з профіля Schuco (Німеччина). Згідно умов зазначеного договору відповідач зобов'язався передати позивачу у власність металопластикову конструкцію згідно інливідуальними замірами та встановити її в картирі позивача, а позивач зобов'язався сплатити за товар 10617,00 грн.Виконуючи умови Договору, позивач зробив передоплату в розмірі 8000,00грн., а залишок суми повинен був сплатити після монтажу зазначеного виробу.

21.07.2017 р. металопластикова конструкція (вікно) була доставлена до позивача. За доставку вікна позивач сплатила 300,00 грн., що підтверджується розпискою від 21.07.2017 року, отриманою від ОСОБА_3 представником відповідача ОСОБА_5

Після огляду вікна з'ясувалося, що вікно має безліч істотних виробничих недоліків, які були видні візуально та взагалі вікно мало не товарний вигляд. Позивач одразу передзвонила відповідачці та вказала їй на це, та запропонувала приїхати негайно та оглянути вікно. Акт надання послуг №1 від 21.07.2017 року позивач підписувати відмовилась, так як вікно було неналежної якості.

31.07.2017 року коли відповідач приїхала до ОСОБА_3, ними разом було оглянуто вікно та позивачем ОСОБА_3 було підписано претензію, я якій зазначено про виявлені нею недоліки та пошкодження, у звязку з цим а в Акті наданих послуг №1 від 21.07.2017 року до Договору від 10.07.2017 року в розділі «Зауваження замовника» вона вказала, що до цього акту додається претензія від 31.07.2017 року з занчаченм недоліків метелопластикової конструкції та просила замінити дане вікно на товар належної якості.

На протязі 14 днів (з дня доставки неякісного вікна 21.07.2017 року) вікно замінено не було.

04.08.2017 року представник відповідачки приїхав та забрав у ОСОБА_3 метелопластикову конструкцію (вікно), ручку білу 1 шт., пластини анкерні 8 шт., про що була складена розписка від 04.08.2017 року, яка підписана позивачем та представником відповідача ОСОБА_5

02.09.2017 року позивач із заявою звернулась до ФОП ОСОБА_4, в якій зазначила, що відповідачем пропущений термін виправлення дефектів, що при підписанні договору купівлі-продажу від 10.07.2017 року інформація не була достовірною і своєчасною, за таких обставин має право на розірвання договору, відмову від товару та повернення його вартості, відшкодування шкоди, і в тому числі моральної. В заяві ОСОБА_3 просила повернути сплачені за товар кошти та послуги у сумі 8720,00 грн., в які входить сума 420,00 грн.- сплачена позивачем за проведення замірів вікна в її квартирі, 8000,00 грн.- аванс за метелопластикову конструкцію, а також 300,00 грн. за доставку вікна автотранспортом.

В листі від 08.09.2017 року, відповідачем на претензію позивача від 31.07.2017 року було зазначено, що безліч недоліків, які мала метелопластикова конструкція усунені, що було виготовлено нову раму вікна та створки вікна, проведена заміна ущільнювачів, зроблені нові отвори для стоку води на рамі, замінений склопакет на новий.

13.09.2017 року у відповідь на лист від 08.09.2017 року, позивач повідомила відповідача, що не дочекавшись у встановлений строк усунення недоліків, вона встановила вже вікно від іншої фірми, запропонувала забрати залишені комплектуючі до вікна та терміново повернути їй сплачені за товар та послуги кошти у сумі 8720,00 грн.

В листі від 04.10.2017 року відповідач зазначила, що може повернути тільки частину коштів та позивач повинна сплатити 1600,00 грн. штрафу за відмову від договору.

Враховуючи наведене, просила розірвати договір купівлі продажу, укладений між нею та ФОП ОСОБА_4 від 10.07.2017 року; стягнути з ФОП ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20857,13 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 10.07.2017 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ФОП ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу, згідно умов відповідач зобов'язався передати позивачу у власність металопластикову конструкцію з профіля Schuco (Німеччина), а позивач зобов'язався прийняти та оплатити отриманий товар. Загальна вартість Договору складає 10617,00 грн. Виконуючи умови Договору, позивач зробив передоплату в розмірі 8000,00грн., а залишок суми 2617,00 грн. повинен був сплатити після монтажу зазначеного виробу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2017 р. металопластикова конструкція (вікно) була доставлена до позивача. За доставку вікна позивач сплатила 300,00 грн., що підтверджується розпискою від 21.07.2017 року, отриманою від ОСОБА_3 представником відповідача ОСОБА_5

Після огляду вікна з'ясувалося, що вікно мало виробничі недоліки та мало не товарний вигляд. Акт надання послуг №1 від 21.07.2017 року позивач ОСОБА_3 підписувати відмовилась, так як вікно було неналежної якості.

31.07.2017 року позивачем ОСОБА_3 було підписано претензію, я якій зазначено про виявлені нею недоліки та пошкодження. На протязі 14 днів (з дня доставки неякісного вікна 21.07.2017 року) вікно замінено не було.

04.08.2017 року представник відповідачки приїхав та забрав у ОСОБА_3 метелопластикову конструкцію (вікно), ручку білу 1 шт., пластини анкерні 8 шт., про що була складена розписка від 04.08.2017 року, яка підписана позивачем та представником відповідача ОСОБА_5

Зі справи вбачається, що 02.09.2017 року позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача про розірвання договору та з проханням повернути сплачені за товар кошти та послуги у сумі 8720,00 грн., в які входить сума 420,00 грн. - сплачена позивачем за проведення замірів вікна в її квартирі, 8000,00 грн. - аванс за метелопластикову конструкцію, а також 300,00 грн. за доставку вікна автотранспортом.

В листі від 08.09.2017 року, відповідачем на претензію позивача від 31.07.2017 року було зазначено, що безліч недоліків, які мала метелопластикова конструкція усунені, що було виготовлено нову раму вікна та створки вікна, проведена заміна ущільнювачів, зроблені нові отвори для стоку води на рамі, замінений склопакет на новий. Також, даний лист містить прохання прийняти конструкцію з усуненими недоліками та допустити монтажників на обєкт за адресою: АДРЕСА_1.

У статті 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивачем додано до позову відповідь від 13.09.2017 року на лист від 08.09.2017 року, в якому позивач повідомляє відповідача, що не дочекавшись у встановлений строк усунення недоліків, вона встановила вже вікно від іншої фірми, запропонувала забрати залишені комплектуючі до вікна та терміново повернути їй сплачені за товар та послуги кошти у сумі 8720,00 грн.

Проте належних доказів того, що вказана відповідь направлялась до ФОП ОСОБА_4 та була отримана останньою суду не надано.

Докази того, що замовлення згідно договору не виконано, вікно не виготовлено та не прийняте останньою матеріали справи не містять.

Частинами 1, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до додатку № 3 до Постанови КМУ від 19.03.1994 року № 172, яким затверджений перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Відповідно до даного переліку, скло нарізне або розрізне під розмір, визначений покупцем (замовником) обміну (поверненню) не підлягає. ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення та під розмір замовника, враховуючи зміст ст. 184 ЦК України, є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незмінною.

Статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 19.03.1994 року N 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України "Про захист прав споживачів" в переліку товарів, що не підлягають обміну (поверненню) є скло, нарізане або розкроєне під розмір.

Отже з урахуванням вимог закону та заявлених позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ст.ст.263, 264-265 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 89, 265 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного Апеляційний суд дійшов висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, про незаконність судового рішення не свідчать.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 314/1021/18

Провадження №22ц/778/2618/18 Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

12 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: