АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 759/15373/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/2406/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою Давиденка Олега Леонідовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва ухваленого 22 червня 2017 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва під головуванням судді Миколаєць І.Ю.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2, з яких просив стягнути на свою користь солідарно в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 44130 грн 04 к., компенсацію витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 5000 грн, пеню в розмірі 16328 грн 25 к., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 2000 грн. та з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 50000 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що 04 грудня 2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульвар Шевченка в м. Києві, з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, за участю автомобілів «Форд ескорт», та «Мерседес», внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно акту - товарознавчого дослідження № 11 від 04 січня 2015 року розмір матеріального збитку становить 44130 грн 04 к. Вартість авто - товарознавчого дослідження складає 5000 грн. Також вказує, що цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Форд ескорт», згідно страхового полісу № АТ 6084116, була застрахована у АТ «УОСК». На початку 2015 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування подавши всі необхідні документи, проте йому в усній формі повідомлено, що у зв'язку зі складнощами компанії позивачу можуть сплатити лише 19000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 44130 грн 04 к., пеню за період з 30 жовтня 2015 року по 08 листопада 2016 року у розмірі 16 328 грн 25 к., компенсацію за проведення експертизи у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Давиденко О.Л. в інтересах ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуване рішення в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 16678 грн 96 к. пеню за період з 30 жовтня 2015 року по 08 листопада 2016 рік у розмірі 6525 грн 29 к. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував необхідність перевірити розрахунок вартості матеріального збитку, із врахуванням даних обстеження автомобіля, а також переліку запчастин, що було пошкоджено та підлягають заміні. Крім того, судом не враховано положення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» -Тиможицький С.А. підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладеній у ній.

Позивач у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та пояснив, що ним проводився відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась між ним та автомобілем під керуванням ОСОБА_2, за власний кошт та сума значно вища ніж має відшкодувати страхова компанія.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2017 року ОСОБА_2 звертався до Апеляційного суду міста Києва із апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва 22 червня 2017 року.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на проведення авто товарознавчого дослідження скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові у цій частині. А тому, апеляційний суд вважає, що рішення суду в цій частині скасовано отже перегляду не підлягає.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, апеляційний суд вважає, апеляційна скарга ДавиденкаО.Л. в інтересах ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в частині стягнення з ОСОБА_2 перегляду не підлягає, оскільки в цій частині рішення не порушує права ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 грудня 2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульвар Шевченка в м. Києві, сталася ДТП, за участю автомобіля марки «Форд ескорт», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 внаслідок дій якого пошкоджено автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.4-5, том 1).

Відповідно до висновку № 11/04-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, виконаного оцінювачем ОСОБА_5, вартість матеріальною збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес», д.н.з. DA-BL111 в результаті ДТП становить 44 130 грн 04 к. (а.с.14-38, том 1).

Як вказує, позивач ним сплачено кошти за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 5 000 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд ескорт», д.н.з. НОМЕР_1 на час скоєння дородньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявами про виплату йому страхового відшкодування, проте таке відшкодування не отримав (а.с.6-9, том 1).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час скоєння дородньо-транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та розмір шкоди не перевищує ліміту страхового відшкодування. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чим бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.36.2 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна(транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, з урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки цивільна правова - відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та враховуючи те, що розмір заявлених позивачем збитків не перевищуєліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та враховуючи те, що страховиком своєчасно та необґрунтовано не провів виплату страхового відшкодування, то суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми пені в розмірі 16328 грн 25 к.

При цьому, апеляційний суд вважає, необґрунтованими доводи скаржника про те, що судом не враховано знос транспортного засобу, який належить позивачу, з огляду на таке, що відповідно до наявного в матеріалах справи висновку про вартість матеріального збитку № 11/04-ТЗ від 02 квітня 2015 року при визначенні розміру шкоди враховано знос автомобіля 44 %.

Щодо доводів відповідача про безпідставність включення суб'єктом оціночної діяльності до висновку №11/04 -ТЗ заміну стойки амортизатора переднього правого необхідно зазначити таке.

У суді апеляційної інстанції будо допитано суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5, щодо складеного ним висновку №11/04 -ТЗ від 2 квітня 2015 року, який вказував, що внаслідок огляду автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. DA-BL111 в умовах станції технічного обслуговування на підйомнику було виявлено, що права сторона має інше значення, тому прийнято рішення провести ходові випробування, якими виявлено характерний стукіт, при цьому зазначав, що такий стукіт може статись внаслідок удару по передньому колесі. При цьому вказав, що необхідно проводити заміну двох стойок амортизатора передніх коліс, оскільки вони повинні мати однаковий знос, проте методика, якою керувався суб'єкт оціночної діяльності дозволяє включати до висновку лише ті запчастини, які було пошкоджено внаслідок ДТП.

При цьому необхідно зауважити, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не надала належних доказів на спростування висновку про вартість матеріального збитку № 11/04-ТЗ від 02 квітня 2015 року та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не заявляла клопотання про проведення по справі судової авто товарознавчої експертизи.

Отже з урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, що наявний в матеріалах справи висновок вартості матеріального збитку № 11/04-ТЗ від 02 квітня 2015 року є належним та допустимим доказом у справі та відповідає вимогам Закону. При цьому скаржником не надано доказів того, що спеціаліст, що проводив експерте дослідження, не мав повноважень на його проведення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Давиденко О.Л. в інтересах ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Давиденка Олега Леонідовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків викладених в п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 червня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: