Справа №560/520/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання - Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю.

Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 2003 року він постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 21 вересня 2007 року померла сестра його матері - ОСОБА_5. ОСОБА_5 мала двох дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_5 залишився будинок, що розташований в с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, який вона заповіла своєму сину ОСОБА_3 Його матір - ОСОБА_6, домовилася із ОСОБА_3 щодо придбання вказаного житлового будинку. На підтвердження передачі коштів у розмірі 2000 доларів США за вказаний будинок, ОСОБА_3 видав розписку. Його матір повідомила, що передала грошові кошти ОСОБА_3, якому залишилось оформити деякі документи на будинок на її ім'я. Відразу з після цього, приблизно з листопада місяця 2007 року, він почав проживати у вищевказаному будинку, сплачувати комунальні послуги, вважаючи, що він придбаний матір'ю та належить їй. Жодних заперечень щодо його проживання в будинку, ніхто не мав. 11 жовтня 2015 року померла його матір ОСОБА_6, а 24 лютого 2017 року батько ОСОБА_7 У 2018 році він домовився з братом ОСОБА_8 про обмін будинками. Він мав передати брату будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, а брат йому будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Комунальна, 49, Дубровицького району Рівненської області. Під час збирання всіх необхідних документів для подачі їх нотаріусу, з'ясувалося, що жодних документів на будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, у його батьків не було. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №51313314 від 21 березня 2018 року, після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. З довідки №136 від 02 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради вбачається, що будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, рахується за ОСОБА_5. Вважає, що оскільки він добросовісно заволодів майном ОСОБА_5, вважаючи при цьому, що воно було придбане його матір'ю ОСОБА_6 у ОСОБА_3, та відкрито, безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років, то існують підстави для визнання за ним права власності на це майно за набувальною давністю.

В судовому засіданні, яке було призначено судом на 16 травня 2018 року позивач та його представник - адвокат ОСОБА_9 позов підтримали в повному обсязі.

Позивач та його представник - адвокат ОСОБА_9 в судове засідання 20 червня 2018 року не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району за набувальною давністю за ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні 16 травня 2018 року свідок ОСОБА_10 пояснила, що дійсно ОСОБА_1 починаючи з 2007 року безперервно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Останній сплачує комунальні послуги та користується присадибною ділянкою.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №044555, ОСОБА_5 померла 21 вересня 2007 року (а.с.7).

Згідно заповіту, посвідченого 31 березня 2000 року секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_5 все своє рухоме і нерухоме майно, а саме жилий будинок з надвірними будівлями і все, що знаходиться в ньому заповіла своєму сину - ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно розписки ОСОБА_3 вбачається, що останній отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США за будинок. Претензій до ОСОБА_6 не має (а.с.18).

З довідки №136 від 02 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, рахується за ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно довідки №139 від 05 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає в житловому будинку №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району, без реєстрації місця проживання (а.с.19).

Згідно копій рахунків та квитанцій про оплату комунальних послуг, а саме спожиту електроенергію (а.с.20-24, 54-56), ОСОБА_1 оплачує комунальні послуги за користування електроенергією за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області.

Як вбачається з копій свідоцтв про смерть, батьки позивача ОСОБА_1, мати ОСОБА_6 померла 11 жовтня 2015 року, а батько ОСОБА_7 помер 24 лютого 2017 року (а.с.25-26).

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 у КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, на ім'я ОСОБА_5 (а.с.12-16).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №51313314 від 21 березня 2018 року, після смерті ОСОБА_5, яка померла 21 вересня 2007 року, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.10).

Згідно довідки №356 від 29 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно на даний час проживає в житловому будинку №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району, без реєстрації місця проживання (а.с.52).

Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 321, 328 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до положень статей 335, 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини 4 статті 344 Цивільного кодексу України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав")

Виходячи зі змісту частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном протягом десяти років, виготовив технічний паспорт на будинок, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 81, 247, 259, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на будинок, що розташований за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, загальною площею 47,3 кв. м., житловою площею 17,6 кв. м.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_11