Справа №:755/4960/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Магльованій Н.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із позовом, в якій просить суд: встановити юридичний факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, є двоюрідним дядьком ОСОБА_1; визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, пропущений ОСОБА_1, з поважним причин і визначити їй додатковий строк в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її двоюрідного дядька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року їй від матері ОСОБА_6 (дівоче прізвище - ОСОБА_6) - ОСОБА_8 стало відомо, що ОСОБА_6 доводиться їй двоюрідною тіткою, так як її батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом її рідної баби ОСОБА_10 (дівоче прізвище - ОСОБА_10), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що тривалий час через важку інвалідність, пов'язану з неможливістю самостійно пересуватись, ОСОБА_6 не мала можливості спілкуватись із своїм рідним братом (її двоюрідним дядьком) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а той в останні приблизно вісім років без пояснення причин перестав підтримувати з нею постійні стосунки, лише інколи їй телефонував, цікавився її здоров'ям, але про своє і батька життя та справи не розказував, обмежувався словами, що все нормально, а останні два роки взагалі припинив їй телефонувати на міський номер. Через відсутність іншого зв'язку з братом та важкої інвалідності І групи, потребу в постійному лікуванні та нагляді, їй лише наприкінці 2017 року стало відомо, що її брат ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року і після його смерті залишилася квартира, в якій він проживав за життя на Русанівці в м. Києві, але точної адреси якої вона не пам'ятає. Також, зі слів ОСОБА_8 ОСОБА_6 на той час вагалась чи буде вона подавати заяву про прийняття спадщини, чи відмовиться від спадщини на її, її двоюрідної племінниці ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_10) користь, тому що інших спадкоємців першої і другої черги після смерті ОСОБА_7 не залишилось, а їй дуже важко займатись оформленням спадщини через судові спори, пов'язані з формальним пропуском нею строку на подачу заяв про прийняття спадщини. З огляду на зазначені пояснення ОСОБА_8, нею 13 лютого 2018 року до 15-ї Київської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який доводиться їй двоюрідним дядьком, і за цією заявою була заведена спадкова справа № 164/2018. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та матеріалів цієї справи їй стало відомо, що ОСОБА_7 на час своєї смерті проживав у власній квартирі АДРЕСА_1 і заповіт на випадок своєї смерті не залишив, однак квартиру ОСОБА_7 було продано 08 вересня 2016 року, тобто після його смерті. Через цю причину, а також через відсутність у неї повного обсягу документів, що підтверджують її родинні відносини з ОСОБА_7 і через пропуск нею встановленого законом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини, їй постановою 15-ї Київської державної нотаріальної контори від 19 березня 2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 та інше нерухоме майно після смерті ОСОБА_7 В той же час, передчасна смерть її батька та баби відповідно 31 травня 2010 року та 09 грудня 2010 року, відсутність повного переліку документів, що безспірно підтверджують її та спадкодавця родинні відносини і переконання в прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями першої або другої черги, об'єктивно перешкоджали їй в можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Також, невідомі їй особи зробили все можливе, аби приховати від спадкоємців усіх черг, в тому числі і від неї, факт смерті ОСОБА_7, так як це дозволило їм реалізувати свій злочинний намір і обманом заволодіти всіма речами, документами та майном ОСОБА_7 та розпорядитись ним на свій розсуд, зокрема, продати квартиру, тобто вчинити особливо тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України, за фактом якого проводиться досудове розслідування, а на квартиру Київською місцевою прокураторою № 4 накладено арешт.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що на початку цього року її знайшла мати її двоюрідної тітки ОСОБА_6 - ОСОБА_8 і повідомила їй, що помер дід ОСОБА_6, а згодом і батько ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який приходився їй в свою чергу двоюрідним дідьком по лінії батька. Зазначила, що з померлими вона не підтримувала родинних стосунків, востаннє вона спілкувалася з ними приблизно влітку 2009 року в с. Требухів, в їхньому будинку, де на той час також проживала її бабуся. ОСОБА_7 був її ровесником та вона навіть не могла подумати, що останній помре. У неї не було їхніх телефонних номерів та адреси місця проживання в м. Києві, проте у них її номер був. В той період часу, ОСОБА_6 сказала їй, що вони не можуть прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7, так як вона хворіє та лікується за кордоном, оскільки має першу групу інвалідності. Зазначила, що на той час вона народила другу дитину, а її чоловік пішов служити в АТО, у зв'язку з чим у неї не було підтримки та вона не могла здійснити оформлення спадщини після смерті двоюрідного дядька. Щодо обставин особистого життя ОСОБА_7 повідомила, що останній проживав з батьками, а після їх смерті самостійно, одруженим не був.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що спадкодавець ОСОБА_7 припинив спілкування із позивачем, при цьому вона таких дій не здійснювала, а шахраї зробили все для того, щоб ніхто не дізнався про смерть ОСОБА_7 та не змін підтвердити родинні стосунки з ним.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Київської міської ради - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала частково, з підстав викладених у письмовому відзиві, долученого до матеріалів справи (а.с. 54-56), просила відмовити у задоволенні позову, в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_7 не заперечувала. В частині заявлених позовних вимог про визначення додаткового строку позивачу для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 заперечувала, оскільки вважала визначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, долучені до матеріалів справи (а.с. 60-63), в яких просив розглянути справу за відсутності представника за наявними документами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народилася ОСОБА_11, батьками якої були записані - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_12 були ОСОБА_14 та ОСОБА_10 (а.с. 15).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу, сформованого 13 лютого 2018 року, 20 травня 1954 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_14 (а.с. 76-77).

ІНФОРМАЦІЯ_11 року ОСОБА_12 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 13 лютого 2018 року ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 року у м. Нахаївка Коропського району Чернігівської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с. 74).

Відповідно до архівної довідки від 06 квітня 2018 року, виданої Державним архівом Чернігівської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_9, батьками якого записані - ОСОБА_16 та ОСОБА_17, місце постійного проживання батьків: АДРЕСА_5 (а.с. 91).

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 13 лютого 2018 року, ОСОБА_9 мав сина ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, матір'ю якого була записана - ОСОБА_18 (а.с. 79).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року (а.с. 81).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 13 лютого 2018 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 76).

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що являється матір'ю ОСОБА_6, яка в свою чергу є донькою померлого ОСОБА_9. Донька спілкувалася з батьком лише в телефонному режимі, оскільки його друга дружина була проти такого спілкування. ОСОБА_6 має захворювання та лікується в Америці, у зв'язку з чим рідко приїздить до України, буває у Києві раз на рік, самостійно пересуватися не може та має першу групу інвалідності. В січні 2018 року вона зателефонувала та повідомила, що її батько ОСОБА_9 помер, про що їй стало відомо від подруги. Вона попросила зв'язатися із його племінником ОСОБА_12, але той також помер. Їй на той час було відомо про наявність двох племінниць ОСОБА_9, одна з яких і є позивачем. Донька попросила, щоб спадкове майно перейшло саме до позивача. Зазначила, що особисто ОСОБА_1 вона не знала, а її батька ОСОБА_12 знала близько п'ятнадцяти років тому, коли йому було шістнадцять років.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що позивач являється її донькою, а померлий ОСОБА_9 являється дядьком її померлого чоловіка - ОСОБА_19 Померлий ОСОБА_9 мав також сина - ОСОБА_7 Зазначила, що її чоловік та ОСОБА_9 постійно спілкувалися, останній приходив до них в гості, вони часто їздили до нього у м. Требухів, він та його син були на весіллі її та її чоловіка дітей. Коли ж її чоловік помер вони перестали спілкуватися з нею та навіть не прийшли до чоловіка на поховання. При цьому, позивач телефонувала їй та повідомляла про смерть батька. Зазначила, що мати її чоловіка - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були рідним братом та сестрою. ОСОБА_10 постійно проживала у м. Требухів. Зі слів ОСОБА_9 останній розповідав, що його син ОСОБА_7 навчався в інтернаті, але вони про це воліли не розповідати. Щодо особистого життя ОСОБА_9 зазначила, що з його першою дружиною їх з чоловіком ніхто не знайомив, проте вони знали про її існування та про те, що у нього від даного шлюбу є донька. Про смерть ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вона дізналася від позивача весною 2018 року.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що позивач являється її рідною сестрою. ЇЇ батько ОСОБА_12 мав дядька ОСОБА_9, який в свою чергу мав сина - ОСОБА_7 Баба ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були рідним братом та сестрою. Востаннє вона бачила ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в 2003 році, коли приїздила в с. Требухів та знайомила їх із своїм сином. Крім того, вона бачила їх також на весіллі своєї сестри. В 2010 році, коли помер їх з позивачем батько, вона зателефонувала ОСОБА_7, але останній сказав, що вони з батьком не зможуть приїхати на поховання, оскільки у його матері проблеми зі здоров'ям. Зазначила, що ОСОБА_6 вона особисто не знає, проте їй відомо, що вона являється донькою ОСОБА_9 та він показував її фото. ОСОБА_7 являється сином ОСОБА_9 від другого шлюбу. Крім того, також зазначила, що наскільки їй відомо, ОСОБА_6 не претендує на спадщину після смерті ОСОБА_7 Вона ж також не претендує на спадщину.

З огляду на досліджені судом докази в їх сукупності вбачається, що дійсно ОСОБА_10 (ОСОБА_10) та ОСОБА_9 являлися рідним братом та сестрою, у зв'язку з чим враховуючи, що ОСОБА_10 являється рідною бабусею позивача, померлий ОСОБА_9 являвся дядьком померлого батька позивача ОСОБА_12 В свою чергу, донька ОСОБА_12 - позивач являється двоюрідною племінницею померлого сина ОСОБА_9 - ОСОБА_7, а він в свою чергу приходиться її двоюрідним дядьком.

Як роз'яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Аналізуючи вищевикладені доводи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог про встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а саме те, що ОСОБА_7 являється двоюрідним дядьком позивача.

Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 з боку позивача та надання останній додаткового строку для подання вказаної заяви, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

13 лютого 2018 року позивач звернулася до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_7 (а.с. 68).

19 березня 2018 року позивач звернулася до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7

В той же час, постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 19 березня 2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її двоюрідного дядька - ОСОБА_7, оскільки позивач пропустили встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, в тому числі до спадкової справи не надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємиці із померлим, а також документів, що підтверджують встановлення факту проживання спадкоємиці зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, за результатами пошуку інформації станом на 19 березня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який діє з 01 січня 2013 року, спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, земельна ділянка, площею 0,1421 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6, кадастровий номер: НОМЕР_2, та житловий будинок АДРЕСА_6, зареєстровані за іншою особою (а.с. 88).

Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, позивач перестала підтримувати тісні родинні стосунки з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 починаючи з 2010 року, після смерті свого батька - ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, у зв'язку з чим їй не були відомі обставини їхнього життя та також факту смерті, як ОСОБА_9, так і ОСОБА_7 При цьому таке спілкування було припинено за ініціативою ОСОБА_9, так і ОСОБА_7 Про дані факти їй стало відомо на початку 2018 року від матері доньки ОСОБА_9 - ОСОБА_6, а саме: від ОСОБА_8 Зі слів ОСОБА_8, яка була допитана судом в якості свідка, остання підтвердила, що її донька - ОСОБА_6 просила позивача прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки та є інвалідом І групи та постійно проживає в іншій країні, де і проходить лікування.

Крім того, при встановленні наявності обставин для визнання причин пропуску строку прийняття спадщини позивачем поважними, суд також приймає до уваги те, що Київською місцевою прокуратурою № 4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008502 від 19.06.2017 року. В межах даного кримінального провадження встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на спецлінію 102 надійшло повідомлення лікаря реанімаційного відділення Броварської центральної районної лікарні про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року о 12 годині 25 хвилин в приміщенні лікарні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, помер ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Дозвіл на видачу тіла ОСОБА_21, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в стаціонарному відділені Броварської ЦРЛ, видано ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_5. Державна реєстрація ОСОБА_7 проведена за заявою ОСОБА_23, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7, яким пред'явлено паспорт на власне ім'я серії НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУ ДМС України в місті Києві від 06.07.2013р. 08.09.2016 року, ОСОБА_23, використовуючи довіреність на власне ім'я від ОСОБА_21, посвідчену 26.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_24, уклав договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, що у м. Києві та приватного будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_6, що належали ОСОБА_7 Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_6 з моменту смерті ОСОБА_7, довіреність яка була видана на ім'я ОСОБА_23 та посвідчена 26.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_24 втратило свою дію, а отже вчинення від його імені правочинів не могло відбуватися.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вказані факти, причини пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 з боку позивача ОСОБА_1 є поважними, беручи до уваги, що тривалий час остання не була обізнана про смерть родичів.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності вбачається, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1272 Цивільного кодексу України, п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3) до Київської міської ради (м. Київ, в ул Хрещатик, б. 36), треті особи: ОСОБА_6 (АДРЕСА_4), Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (м. Київ, пров. Музейний, б. 2-Д) про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_21, а саме те, що ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року є двоюрідним дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, тривалістю в один місяць, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11 вересня 2018 року на 17 годину 00 хвилин, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ вул. І.Сергієнка, 3 кб. 39).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - до 11 години 00 хвилин 10 вересня 2018 року.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 року.

Суддя: