Провадження №2/359/909/2018
Справа №359/9671/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в АДРЕСА_1. За час свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів своїй дочці ОСОБА_1 Позивач звернулася до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 на позові наполягав та просив суд задовольнити його.

Представник Бориспільської міської ради Лосінець Д.В. надав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказав на те, що спірний житловий будинок у власності спадкодавця не перебував та за весь період перебування житлового будинку в користуванні померлого ОСОБА_2, ним не було вчинено жодних дій щодо його оформлення в передбачений законом спосіб. Тому представник відповідача вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я (а.с.9).

За час свого життя, а саме: 17 вересня 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Сіпко Л.М., зареєстрований в реєстрі за №1-1679, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде йому належати на день смерті, заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.67).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №178/2016, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.59). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Про що отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1382/02-31 від 13 жовтня 2016 року (а.с.11).

Згідно довідки КП «Бориспільське БТІ» №1004 від 30 вересня 2016 року встановлено, що станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 по реєстровим книгам бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності не зареєстрований (а.с.72).

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1961 році (а.с.84).

Крім цього, рішенням виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів №225/4 від 08 червня 1981 року «Про оформлення технічної документації на самовільно побудовані, перебудовані, добудовані та переобладнані житлові будинки» ОСОБА_2 був наданий дозвіл на оформлення технічної документації на самовільно добудований житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.87).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - ОСОБА_2 виникло право власності на вказаний будинок.

З огляду на це, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що спірний житловий будинок не перебував у власності спадкодавця.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 Проте, оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 червня 2018 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський