Справа №242/4853/18
Провадження №2-о/242/648/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1(проживає за адресою: 86065, АДРЕСА_1), заінтересована особа: Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (місцезнаходження: 86065, Донецька обл., місто Авдіївка, вул. Комунальна, буд.4, ) про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 18.09.2018 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якому зазначила, що вона ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Донецьк народила одну дитину чоловічої статі, третю за рахунком, про що було видано лікарське свідоцтво про народження дитини, з яким вона звернулася до Авдіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народження дитини, але їй було відмовлено. Встановлення факту народження потрібно їй для отримання свідоцтва про народження, але так як м. Донецьк на даний час є територією, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона не може самостійно підтвердити факт народження із представлених нею документів. Просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Донецьк, у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, у батька - ОСОБА_2, громадянина України(відповідно до ст..135 Сімейного кодексу України).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Донецьк.

У відповідності до ст. 317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/у), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першо черговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться в м. Донецьку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з медичного свідоцтва про народження № 585 від 27.08.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Донецьк народила одну дитину, чоловічої статі, третю за рахунком.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини.

Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

Разом з тим, питання щодо походження дитини від батьків при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану.

У зв'язку з наведеним, проаналізував надані докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст. ст.13, 81, 89, 259, 263-265, 268,293, 294, 317 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1(проживає за адресою: 86065, АДРЕСА_1), заінтересована особа: Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (місцезнаходження: 86065, Донецька обл., місто Авдіївка, вул. Комунальна, буд.4, ) про встановлення факту народження дитини - задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, уродженкою міста Донецьк, яка проживає за адресою: 86065, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Кіровському районі м.Донецьк, Донецької області, Україна, однієї дитини, чоловічної статі, третьої за рахунком.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Суддя І.М. Владимирська