Справа №173/549/18
Провадження №2/173/559/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус ОСОБА_1 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог КП «ОСОБА_1 БТІ», приватний нотаріус ОСОБА_1 районного нотаріального округу ОСОБА_4

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 31.05.2018 року.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами №186 по вул. Громова в с. Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті батька ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 15.06.2017 року померла - ОСОБА_6, а 03.08.2017 року помер його батько ОСОБА_5.

Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по вул. Громова, 186 в с. Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Даний будинок ОСОБА_6, та її перший чоловік ОСОБА_7. побудували за життя господарським способом. Але в установленому порядку право власності на зазначений будинок не оформили. На підставі рішення ОСОБА_1 районної ради № 109/2 від 20.04.1988 року «Про оформлення права власності на будинки Першотравенської сільської ради» було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

За життя ОСОБА_6, не отримала документів про право власності на садибний житловий будинок та не звернулася до органу, який здійснював на той час реєстрацію права власності.

Після смерті батька він звернувся до приватного ОСОБА_1 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного ОСОБА_1 районного нотаріального округу від 07.02.2018 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, що й стало підставою звернення до суду.

Справа слухалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Від відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської ради надійшла заява згідно якої відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не зазначив.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 15.06.2017 року померла - ОСОБА_6, а 03.08.2017 року помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та про народження. Шлюб між ОСОБА_6. та ОСОБА_5, укладений19 лютого 2004 року.

Після смерті ОСОБА_5В відкрилась спадщина майно, яка складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по вул. Громова, 186 в с. Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Позивач звернувся до приватного ОСОБА_1 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного ОСОБА_1 районного нотаріального округу від 07.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, та її перший чоловік ОСОБА_9, побудували вищезазначений будинок на відведеній земельній ділянці.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об'єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що так як будинок був побудований покійними ОСОБА_9, в 1920 році, що підтверджується даними технічного паспорта на будинок, тобто до 05.08.1992 року, то введення його в експлуатацію не потребується, так як на будинок складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації. Та побудований будинок не є самочинним будівництвом.

Крім того відповідно до рішення ОСОБА_1 районної ради № 109/2 від 20.04.1988 року « Про оформлення права власності на будинки Першотрвавенської сільської ради» було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_9Є, що підтверджується копією рішення та списком осіб до нього.

Таким чином судом встановлено, за життя у покійного ОСОБА_9, виникло право власності на побудований будинок, яке він не оформив в установленому порядку не отримавши свідоцтва про право власності на даний будинок.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та нездійснення ним реєстрації права власності на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7, спадщину на спірний будинок прийняла ОСОБА_6І,. шляхом проживання в ньому, після смерті ОСОБА_6, спадщину прийняв ОСОБА_5, шляхом проживання у вищезазначеному будинку.

Позивач є сином померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем за законом

Інших спадкоємців судом не встановлено, так як згідно постанови приватного ОСОБА_1 районного нотаріального округу від 07.02.2018 року зазначається, що інших заяв в ід спадкоємців про прийняття спадщини не надходило.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Громова, 186 в с. Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті батька ОСОБА_5В, померлого 03.08.2017 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 745.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус ОСОБА_1 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок, загальною площею 46.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Громова, 186 в с. Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті батька ОСОБА_5, померлого 03 серпня 2017 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 745.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 31.05.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 31.05.2018 року

Оприлюднене 19.06.2018 року

Дата набрання законної сили 03.07.2018 року