ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6630/17
Провадження № 2/362/804/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Корнієнка С.В.,

при секретарі Дрозденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Платинум Банк", заінтересована особа- Мельниченко ОСОБА_2 про визнання іпотечного кредиту закінченим у звязку зі спливом строку позовної давності,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просив визнати договір про іпотечний кредит № 1.07081485 від 08.08.2007 року закінченим у звязку зі спливом строку позовної давності та зобов'язати ПАТ "Платинум Банк" надати Нотаріусу заяву про вилучення обтяження щодо Предмета іпотеки та повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек щодо Предмету іпотеки, а саме: квартири № 13, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Матросова, 7, відповідно до п. 6.1.4. Договір про іпотечний кредит № 1.07081485 від 08.08.2007 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. 15.03.2018 року представником відповідача надіслано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в повному обсязі, оскільки дія спірного договору про іпотечний кредит закінчується у відповідний місяць та число останнього строку, а саме 05.08.2027 року.

Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст.ст.1 та 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтується на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст. 55).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Рішенням Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі за № 1-26/2011 встановлено, що дія пунктів 22, 23 етапі 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої етапі 42 Конституції України поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пункт 7 частини 11 етапі 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 етапі 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-126цс13 від 20 листопада 2013 року.?

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пункт 31 постанови від 30 березня 2012 року зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі сплину строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону У країни «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)».

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пункті 31 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (надалі - Пленум ВСС України) суди мають враховувати положення пункту 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Так як у договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідними періодичними платежами, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Проте Відповідач не звернувся до суду у межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України до пені застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про начебто «порушення» свого права банк не міг дізнатись в майбутньому, так як це фінансова установа, яка здійснює постійний моніторинг та облік своїх клієнтів. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його, а саме - щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Якщо брати до уваги той факт, що останній платіж за кредитним договором був зроблений у 23 квітня 2014 року, то строк позовної давності уже минув.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності щодо вимог кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, згідно з умовами кредитного договору та змістом зазначених правових норм, за вищезазначеним кредитним договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3, та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний банк», що пізніше змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» укладено Договір про іпотечний кредит № 1.07081485 (а.с.16-17).

Відповідно до п. 1.1 договору про іпотечний кредит Кредитор на умовах цього Договору надає Позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 доларів США на строк користування 240 місяців, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 10, 50 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році та 30 днів у місяці, здійснити всі інші платежі за Кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках і виконати свої зобовязання за даним Договором в повному обсязі.?

Згідно з п. 3.2. Вказаного Договору Погашення відповідної частини Кредиту та сплата нарахованих процентів за його користування здійснюється відповідно до умов зазначених в статті 9 цього Договору шляхом договірного списання Кредитором коштів з поточного рахунку Позичальника щомісячно 05 числа кожного календарного місяця в порядку та в сумах, передбачених цим Договором, при цьому до настання строків погашення відповідної частини Кредиту та сплати нарахованих процентів за його користування. Позичальник зобовязується поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Кредитора у сумі не менш суми чергового ануїтетного платежу згідно з цим Договором.

Відповідно до п. 4.5. Договору про іпотечний кредит «У разі порушення Позичальником основного зобовязання або обовязків за цим Договором та/або за іпотечним договором Кредитор направляє на адресу Позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобовязання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом 30 робочих днів від дати відправлення вимоги Кредитора, Позичальник не задовольнив її в повному обсязі, Кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством та іпотечним договором. Документом, що підтверджує відправлення Кредитором листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобовязання та про дострокове погашення Кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа Позичальнику за адресою листування, зазначеного у статті 11 цього Договору.

Згідно квитанцією № 265580457 від 23 квітня 2014 року ОСОБА_3 сплачено 85 дол. США, гривневий еквівалент 978,59 грн. призначення платежу поповнення валютного поточного рахунку ОСОБА_1 через ОСОБА_3 за дов. №108 від 06.02.2014 року (а.с.9).

Після цього, ОСОБА_1 було надіслано від Банку вимогу № 60-04-01/15700 від 29.05.2014 року, якою його повідомлено про те, що він не виконую умови Кредитного договору та станом на 29.05.2014 року сума простроченою заборгованості за Кредитним договором становить 677, 86 дол. США, загальна сума заборгованості - 44817, 19 дол. США, без урахування штрафних санкцій, які нараховуються на день їх сплати, також виходячи із вищенаведеного, вимагаюмо у тридцяти денний термін з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором в сумі 44817, 19 дол. США, а також нараховані штрафні санкції, які станом на 29.05.2014 року становлять суму 4736, 29 грн. (а.с.18).

Враховуючи норми законодавства та вимогу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» № 60-04-01/15700 від 29.05.2014 року кінцевий строк повного погашення кредиту закінчився у червні 2014 року.

Щодо вимог про стягнення пені, то за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення, обчислюється по кожному дню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки, ПАТ «Платинум Банк» міг протягом більш ніж 3 роки не намагався у примусовому порядку стягнути заборгованість за кредитним договором, тому суд прийшов до висновку, що станом на поточну дату строк дії договору завершився.

Скасування обтяження щодо предмета іпотеки та вилучити запис з Державного реєстру іпотек щодо предмету іпотеки, визначеного п. 1.2. Договору про іпотечний кредит, також підлягає задоволенню, враховуючи, що дана вимога є наслідком визнання припиненим договору іпотеки, а також, в повній мірі є належним способом захисту прав позивача.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що підтверджені письмовими доказами, а саме понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 187, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати Договір про іпотечний кредит № 1.07081485 від 08.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_3, та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний банк», що пізніше змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» закінченим у звязку зі спливом строку позовної давності.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» надати Нотаріусу заяву про вилучення обтяження щодо Предмета іпотеки та повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек щодо Предмету іпотеки, а саме: квартири № 13, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Матросова, 7, відповідно до п. 6.1.4. Договір про іпотечний кредит № 1.07081485 від 08.08.2007 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1280,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.