АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/5676/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року місто Київ

справа № 756/88/18

(2-22/13)

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за скаргою заявника ОСОБА_2 на дії та постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЯрмоленкоКатерини Юріївни, заінтересована особа: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на дії та постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю., в якій просив:

визнати незаконними дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. щодо повернення виконавчого документа стягувачу;

визнати недійсною постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 грудня 2017 року ВП №40566083.

В обґрунтування скарги зазначав, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасними і незаконними, оскільки у боржника наявне майно на яке можна звернути стягнення, а закриття виконавчого провадження призведе до того, що боржник може приховати або незаконно відчужити майно.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заявник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що в оскаржуваній ухвалі судом не вірно зазначено, що скаржником не доведено незаконність дій державного виконавця щодо передчасного закриття виконавчого провадження і не подано доказів, які б підтверджували відповідні обставини, оскільки ухвали Оболонського районного суду міста Києва про накладення арешту на квартиру від 17 вересня 2012 року та на автомобіль від 26 вересня 2012 року виносилися в межах даної справи і останні знаходяться в матеріалах справи.

Зазначав, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на момент пред'явлення до виконання виконавчого листа у боржника було наявне майно - це частина квартири і автомобіль, на які накладені арешти, а відтак будь - яке відчуження цього майна є незаконним.

Вказував, що державний виконавець неналежно виконує свої обов'язки та своїми діями сприяє ухиленню від виконання боржником своїх зобов'язань та несення відповідальності за свої дії.

Посилався на те, що спосіб захисту його прав обраний у скарзі відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства

Відзиву на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 від головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. та заінтересованої особи ОСОБА_4 на адресу Апеляційного суду міста Києва не надійшло.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЯрмоленкоК.Ю. у судове засідання не з'явилися, про день, час розгляду справи належним чином повідомлений.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики в розмірі 319720,00 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2013 року становить 40000 доларів США, проценти за користування позикою у сумі 74334,90, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2013 року становить 9300 доларів США.

Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2013 року.

На виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2013 року було видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Халявкою О.О. від 06 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження ВП №40566083 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2013 року та надано відповідачу термін для добровільного виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Халявкою О.О. від 06 листопада 2013 року для забезпечення виконання виконавчого документу накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4

У скарзі заявник ОСОБА_2 вказував, що оскільки боржник ОСОБА_4 самостійно не виконав рішення суду, 11 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено в розшук транспортний засіб «Mercedes-BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1.

01 грудня 2017 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч.5 ст.124 Конституції України).

З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень, судові рішення є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження).

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, на підставі цієї норми, державний виконавець мав вжити всі заходи щодо виконання рішення, встановлених статтею 18 вказаного Закону.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що автотранспортний засіб, оголошений в розшук, не виявлено органами МВС протягом строків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». В ході проведення виконавчих дій, згідно відповідей з ПФУ, боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має, про що свідчить відповідь ДФС. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості відсутні. Виходом державного виконавця за місцем проживання боржника, майна, яке належить боржнику на праві власності не виявлено, про що складено відповідний акт. Державним виконавцем накладено арешт на майно з метою забезпечення виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснювалося частково, повертається у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою УДАІ ГУМВС України в місті Києві за боржником ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб «Mercedes-BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2012 року було накладено арешт на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 (т.1 а.с.116-117).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2012 року накладено арешт на автомобіль «Mercedes-BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 (т.1 а.с.121-122).

З долучених до матеріалів справи та досліджених судом копій документів виконавчого провадження №40566083 вбачається, що за результатами вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на з'ясування майнового стану боржника, місця його роботи, можливих доходів, пенсії та коштів на рахунках встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має.

З інформаційної довідки з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 02 грудня 2017 року вбачається, що відомості стосовно ОСОБА_4 в вказаних реєстрах відсутні.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02 грудня 2017 року, в ньому міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень, а саме: арешт нерухомого майна ОСОБА_4, обтяжувач: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

З довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка була надана стягувачем ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 відсутні.

У довідці з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яка була надана стягувачем ОСОБА_2 міститься інформація лише про наявність обтяження 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, власник: ОСОБА_4, підстава обтяження: ухвала б.н. Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2012 року, суддя Андрейчук Т.В., справа №2-167/2012.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав оцінку тому, що у боржника наявне майно: 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 та автомобіль, на які накладені арешти, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій та на час розгляду справи у суді за боржником ОСОБА_4 не зареєстровано нерухоме майно, а автомобіль перебуває у розшуку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, у відповідності до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання дій і рішень державного виконавця у виконавчому провадженні №40566083 незаконними та правильно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи скарги про те, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу є передчасними і незаконними, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи та виконавчого провадження.

Крім того, повернення ОСОБА_2 виконавчого листа №2/756/22/13 жодним чином не обмежує його права на виконання рішення суду, не позбавляє можливості на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в будь-який час в межах визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку.

Таким чиномдоводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: