Справа № 651/131/18
Провадження № 2/651/62/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м ' я м У к р а ї н и

19.06.2018 року смт. Верхній Рогачик

Верхньорогачицький районний суд

Херсонської області в складі:

судді ЗАГРУННОГО В.Г.

секретаря БЕДЮХ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Верхньорогачицького районного суду Херсонської області в смт.Верхній Рогачик матеріали цивільної справи № 651/131/18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2018 року до суду надійшов позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 04.06.2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_1 неналежним чином не виконувала зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 31.01.2018 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 32880,68 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 279,18 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 26309,56 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4250,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1541,94 грн.. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в зазначеному розмірі та судові витрати в розмірі 1762,00 грн..

Ухвалою від 20.03.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до судового засідання на 18.04.2018 року, проведення якого відкладено до 14.05.2018 року в зв"язку з перебуванням судді у відрядженні. 14.05.2018 року слухання справи також вікладено до 10.00 години 19.06.2018 року в зв'язку з задоволенням клопотання представника позивача.

Представник позивача Кіріченко Віталій Михайлович в судове засідання 19.06.2018 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду при подачі позову надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в призначений час 19.06.2018 року в судове засідання не з'явилася, але в матеріалах справи мається її заява від 03.04.2018 року, якою вона просить справу розглядати за її відсутності за участі її представника - адвоката ОСОБА_4. Подала відзив на позов.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, але подала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, при винесенні рішення просила суд врахувати позицію сторони позивача, яка викладена у відзиві на позов.

Так, у відзиві на позов від 03.04.2018 року ОСОБА_1 зазначила, що у липні 2014 року, під час проживання у м. Селідово Донецької області, де їй було і видано картку з кредитним лімітом 300 грн., вона втратила зазначену картку. В той же день вона звернулася до банку, працівники якого її заблокували. Крім цього, їй повідомили, що вона повинна покласти на картку 100 грн. і її рахунок буде закрито. Платіж було здійснено 25.07.2014 року, що видно із розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Після оплати, у зв'язку із проведенням на території Донецької області АТО, вона переїхала до своїх батьків у Херсонську області. З того часу жодного листа чи повідомлення банку щодо прострочення оплати за кредитом, і що він взагалі у неї залишився, вона не отримувала.

Згідно ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Позивач знаючи про несплату кредиту ще з 2014 року та все одно нараховував пеню три роки підряд і лише у 2018 році звернувся із позовом.

Отже, виходить, що позивач сприяв збільшенню розміру неустойки і не вжив заходів щодо їх зменшення. Оскільки позивач не перевіряв фінансовий стан відповідача, не звертався із стягненням кредиту ще після неповернення кредиту, а тому сприяв збільшенню розміру збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Стягнення понад 32 тис. грн. при кредиті 279,18 грн., вочевидь, поміж усього іншого, також не відповідає вимогам добросовісності та розумності.

Крім цього, відповідно до норм ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову.

Беручи до уваги вимоги ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Дата останнього платежу за кредитом становить 25.07.2014 року, що у свою чергу означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності сплинув 25.07.2017 року, проте позивач звернувся до суду 26.02.2018 року. Тому просить суд застосувати позовну давність як підставу для відмови у задоволенні позову.

На даний відзив на позов позивач 16.04.2018 року надав відповідну відповідь, якою зазначив, що відповідно до укладеного договору No б/н від 04.06.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах,який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стосовно строку дії договору та кредитної картки - даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці.

Згідно Умов та Правил картрахунки відкриті на невизначений строк. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта … тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та срок дії визначено в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднанні в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обгрунтовані.

Щодо посилання відповідача на положення ст. 616 ЦК України. Вина кредитора - згідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України: Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Наявність вини кредитора доводить боржник при вирішення такого спору. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто, чинним законодавством встановлено право, а не обов'язок звертатися до суду із позовом щодо дострокового стягнення заборгованості із боржника, у випадку порушення останнім зобов'язань за кредитним договором. Відповідач не надала доказів про те, що саме поведінка банку унеможливила виконання нею своїх зобов'язань, що призвело до збільшення обсягу загальної заборгованості за кредитним договором. Звернення банком за захистом свого порушеного права не одразу після виявлення порушення такого права, не може свідчити про прострочення кредитора або ж порушення зобов'язання з вини кредитора, оскільки відповідачем не надано доказів, що така поведінка кредитора унеможливила виконання боржником своїх зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем не надано доказів, що кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником.

Щодо незнання Клієнтом про наявність богру - при укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору. Для зручності клієнтів у ПриватБанк організована:

Цілодобова служба клієнтської підтримки ;

Цілодобовий онлайн чат, розміщений на сайті www.privatbank.ua;

Інтернет-банк Приват24 www.privat24.ua;

Термінали самообслуговування, адреси розміщення яких можна подивитися на сайті www.privatbank.ua;

Смс-канал - послуга MobileBanking.

Також, при необхідності отримання інформації (у тому числі виписок, довідок про розмір заборгованості та інше), клієнти ПАТ КБ "ПриватБанк" мають можливість ознайомитися з нею в обслуговуючому відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк".

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необгрунтованими

Щодо зменшення розміру неустойки - відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості за Договором, і станом на 31.01.2018 року його заборгованість складає суму в розмірі 32880,68 грн..

У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплати неустойки.

Згідно ст. 627 ЦК України свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Укладаючи Договір Позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватися, зокрема, зважувати відповідальність, яка настає, згідно з умовами Договору, при його невиконанні чи неналежному виконанні.

При укладанні Договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 ЦК України. Таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні Договору.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Отже. згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений при одночасній наявності обох умов, зазначених у згаданій нормі.

Відповідно до судової практики Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин" (2010р.) В даному випадку суди повинні звертати увагу на наступне: "хоча зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо є такі обставини, то вони повинні враховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. При цьому на виконання вимог ст. 215 ЦПК України суд повинен в обов'язковому порядку мотивувати свій висновок.

Пунктом 27 постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосоване судом лише за заявою відповідача.

За таких обставин, що виходять із засад диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦК України) за відсутності клопотання відповідача, суд за власною ініціативою не має права зменшити розмір неустойки.

Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи важке майновий стан боржника, інші інтереси сторін (а не тільки боржника), які заслуговують на увагу.

В ході проведення узагальнення також виявлені випадки, коли суди без належного правового та фактичного обґрунтування зменшували розмір неустойки або відмовляли в її стягнення, а також відмовляли в позові про стягнення неустойки з тих підстав, що позивачі не надали відповідних розрахунків її розміру.

Згідно з п. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватися до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом.

Чинне законодавство не містить заборон щодо застосування такого виду правових наслідків у разі порушення зобов'язання як неустойка.

Отже, пеня за неналежне виконання зобов'язань за Договором в частині погашення сум кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Істотними обставинами згідно зі ст. 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи важке майновий стан боржника, інші інтереси сторін (а не тільки боржника), які заслуговують на увагу.

Відповідач здійснювала погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач не надала суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, що у справі. Доведенню підлягають обставини, що мають значення для прийняття рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що у справі, виникає спір. Доведення не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку з вищенаведеним вважає, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем зауважено, що згідно довідки про видачу кредитних карт Клієнт отримав кредитну карту № НОМЕР_3, яка має термін дії до останнього дня місяця 09.2016 року.

Щодо строків позовної давності - відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов"язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 09.2016 року.

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 06.03.2018 року - до спливу строку позовної давності.

У зв'язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.

Щодо строків позовної давності по пені - згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 договір ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної даваності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Також зауважено, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобовязання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Одночасно ст. 526 ЦК України наголошено, шо зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов"язання за Кредитним Договором не виконала.

Враховуючи викладене просить суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що04.06.2013 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с.9-34).

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було видано кредитну картку, а також Умови надання кредиту фізичним особам та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки. Своїм підписом в зазначеній заяві та Довідці відповідач підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодна з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов"язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором, виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 31.01.2018 року становить 32880,68 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 279,18 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 26309,56 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4250,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1541,94 грн., що підтверджується наданим Банком відповідним розрахунком і відповідачем по справі, у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства, не спростований (а.с.7-8).

Строк дії картки у заяві позичальника не зазначено. Згідно наданих Банком доказів - строк дії картки № НОМЕР_3 - вересень 2016 року року, що не заперечується відповідачем (а.с.72).

Сторона відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції, не погоджувалася з заявленими Банком вимогами. Також, зазначаючи, що позивач звернувся до суду з позовом лише 26.02.2018 року, тобто з пропуском строку, визначеного законодавством, просила суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності (а.с.57).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п.2.1.1.2.11 Умов і правил надання банківських послуг картковий рахунок відкривається на невизначений строк. Строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні, картка є дійсною до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с.28).

Відповідно до довідки про умови кредитування передбачено розмір щомісячного платежу та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Оскільки строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, то у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним щомісячним платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, приведений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невідємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 212 ЦК України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а також зважаючи на пункт 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а строк повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту недотримання боржником строків погашення чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з 211-го дня від моменту порушення строку його погашення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійсненна 25.07.2014 року, 211-й день з моменту виникнення заборгованості є 21.02.2015 року. До суду з позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 26.02.2018 року (а.с.4-6).

Враховуючи, що перебіг строку позовної давності щодо погашення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, отримання якої в даному випадку не оспорюється ( 30 вересня 2016 року), суд вважає, що такий строк позовної давності позивачем не пропущено.

На підставі наведеного суд вважає, що позивач звернувся з вимогами про стягнення кредитної заборгованості в межах строку позовної давності і тому така заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь Банку відповідно до положень ст.1054 ЦК України щодо обов"язку позичальника повернути кредит, сплатити процент, штрафи за порушення зобовязань, що передбачені укладеним кредитним договором.

При визначенні загальної суми заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором позичальник на вимогу Банку повинен виконати зобов"язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. плюс 5% від суми позову.

У Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" визначено порядок нарахування штрафів, пені та комісії (а.с.10).

Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (даний пункт не діє для Елітних карток (Platinum, MC World Signia та VISA Infiniti).

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Пунктом 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

При цьому пунктом 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобовязань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються.

Відповідно до п. 2.1.1.12.13. у випадку порушення Позичальником строків по сплаті процентів за користування кредитом, вказаних в Памятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, п.п. 2.1.1.12.2., 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7., 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.7.4. даних Умов, згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України Сторони погодили на протязі періоду неналежного користування Позичальником зобов"язань по сплаті процентів за користування кредитом нараховує Позичальнику проценти в розмірі фактично сплачених Позичальником. При цьому Позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом сплачує Банку неустойку в розмірі, передбаченому п. 2.1.1.12.6.2. та 2.1.1.12.7.4. Умов. Строк сплати неустойки, не пізніше наступного банківського дня з дати неналежного використання Позичальником зобовязань по сплаті процентів, передбачених Памяткою/Довідкою про умови кредитування та Тарифами, п.п. 2.1.1.12.2., 2.1.1.12.6., 2.1.1.12.7., 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.7.4 Умов та правил.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування, що є невід"ємною частиною договору, визначено порядок та строки погашення кредиту, шляхом сплати мінімального обов"язкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що останній платіж на погашення заборгованості за договором відповідач здійснила 25.07.2014 року(а.с.7-8).

Наступний платіж, у розмірі та строк визначений умовами договору, а саме до 25.08.2014 року, ОСОБА_1 не сплатила, і з цього часу жодного платежу на погашення відповідачка кредиту не вносила, отже з 25.07.2014 року виникла прострочена заборгованість як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом.

За таких обставин, відповідно до п.п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з 211-го дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 21.02.2015 року, весь кредит вважається простроченим.

Умовами укладеного між сторонами договору визначені розмір та порядок отримання Банком процентів, згідно яких проценти за користування кредитом нараховуються з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.6.3.), а з дати переведення кредиту в статус прострочених боргових зобовязань, нарахування проводяться відповідно п. 2.1.1.12.6.1 (на залишок простроченої заборгованості нараховується пеня). При цьому винагорода проценти за користування кредитом не сплачуються.

Зважаючи на викладене, починаючи з 211-го дня з моменту виникнення прострочення, а саме з 21.02.2015 року, нарахування процентів за користування кредитом після набуття ним статусу простроченого суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом за період з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору, укладеного між сторонами, а вимог щодо стягнення з боржника нарахувань пені, яка розраховується відповідно до п. 2.1.1.12.6.1, Банком не заявлено.

Проценти нараховані Банком, відповідно до вимог п. 2.1.1.12.6.3., за період з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит став простроченим, до 21.02.2015 року, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг підлягають стягненню у розмірі нарахованому Банком.

На підставі наведеного, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору та норми чинного законодавства, а також наданого Банком розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано, з Ковальчин надії Ігорівни на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6988,37 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 279,18 грн.; заборгованість по відсотках 417,25 грн. (станом на 31.01.2015 року); заборгованість по пені та комісії 4250,00 грн.; штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1541,94 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню також підлягають понесені Банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1390,00 грн. (а.с.41).

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 526, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на розрахунковий рахунок № 3111, МФО №305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.06.2013 року у розмірі 6988,37 грн., яка складається з наступного:

- 279,18 грн. - заборгованість за кредитом;

- 417,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина);

- 1541,94 грн. - (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (на розрахунковий рахунок № 3111, МФО №305299, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1390,00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", , знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, індекс 01001.

Відповідач - ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області В.Г. Загрунний