Справа № 369/8736/18
Провадження №2-др/369/25/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Раситюк М.П.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, повязаних з професійною правничою допомогою у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

21 серпня 2018 року до суду надійшла заява відповідача про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 479 208,00 грн. На підтвердження понесених витрат до заяви додано акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги по договору про надання правничої (правової) допомоги №180208 від 02 серпня 2018 року та ордер серія КС №361922

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти заяви. Надав суду письмові заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, які обґрунтував тим, що відповідачем не надано належного та допустимого обґрунтування необґрунтованості та безпідставності дій позивача, що є підставою для компенсації витрат, повязаних з розглядом справи, в порядку ч.5 ст. 142 ЦПК України, а саме про собі предявлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Заявлені стороною відповідача витрати часу на правничу допомогу є значено завищеними та не відповідають дійсності, розмір витрат не є спів мірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом адвокатом на надані відповідні послуги та їх обсягом. Відповідачем не надано доказів на підтвердження оплати адвокату гонорару, а відповідно не доведено, що відповідачем було понесено такі витрати та вони підлягають стягненню.

У судовому засіданні відповідач та її представник підтримали доводи заяви, просили суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що в ухваленні додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача у вказаній справі представляв адвокат ОСОБА_2 на підставі ордеру серія КС №361922 та договору про надання правничої (правової) допомоги №180208.

В України діяльність адвокатів врегульована Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Частиною 3 статті 4 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

За змістом ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому розмір гонорару визначається відповідно до Правил адвокатської етики затверджених Звітно-виборним з'їздом адвокатів України 09.06.2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України, визначено ухвалення рішення про судові витрати.

Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, згідно акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 20 серпня 2018 року по договору про надання правничої (правової) допомоги №180208 від 02 серпня 2018 року вбачається, що адвокатом ОСОБА_2, на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №180208 від 02 серпня 2018 року були надані ОСОБА_5 послуги, які включають підготовку клопотання про надання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи, консультація з правових питань, підготовка відзиву на позовну заяву та участь у судовому засіданні.

Так, суду не надано доказів на підтвердження факту здійснення оплати ОСОБА_5 понесених витрат на правову допомогу.

Також, на думку суду вимога про стягнення 479 208 грн. витрат на професійну правничу допомогу в силу ч.4 ст. 137 ЦПК України є неспівмірною з складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Крім того, відповідно до пункту 41 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» N10 від 17 жовтня 2014 року, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Проте, за наявності перелічених та досліджених в судовому засіданні документів, наданих представником позивача, неможливо достовірно встановити, що фактично ОСОБА_5 сплатила грошові кошти за надання правової допомоги, оскільки суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні ст.ст.77,79 ЦПК України,

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення у справі відсутні, оскільки докази на підтвердження судових витрат на правову допомогу у вище зазначеній справі не були надані суду у встановленому законом порядку, а поважності причин неподання таких доказів відповідачем не наведено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України про відмову в прийнятті додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14 вересня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.