Справа № 581/620/18
Провадження № 2/581/255/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 вересня 2018 року сел. ОСОБА_1

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенко Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням-

в с т а н о в и в :

14 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Бойківська, 17, сел. Липова Долина Сумської області. Позов мотивований тим, що факт реєстрації відповідачки за вказаною вище адресою порушує його право на вільне розпорядження і користуавння майном, а саме він позбавлений можливості оформити житлову субсидію.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Форма позовної заяви, її зміст та інші вимоги визначені ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вивчивши позовні матеріали, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, з таких підстав:

1) позивачем не чітко сформульована правова підстава позову (нормативн обгрунтування юридичної основи заявленої вимоги) (п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України). Заявлений позов позивачем обгрунтовується тим, що відповідач фактично чинить ОСОБА_2 перешкоди в користуванні і розпорядженні житлом, позбавляє його права отримати субсидію, а тому на підставі ст.391 ЦК України, з урахуванням вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить суд визнати гр. ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком №7. На даний час є чинні правові позиції Верховного Суду України у справах № 6-2931цс16, 6-158цс14, 6-709цс16, з яких проглядаються висновки про необхідність розмежування підстав позову для втрати особами права користування житлом: для будь-яких осіб, які не були членами сімї власника судом слід застосувати одночасно ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156, 64 ЖК України, а для членів сімї власника ст. 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України. Тому позивачу доцільно додатково визначитися якими нормами законів слід мотивувати позов;

2) незазначено у позові про істотні обставини, які мають значення для справи:

- на якій підставі, коли саме та у звязку з чим у відповідача виникло право користування житлом позивача;

- чи не є вона членом сімї позивача, чи не укладалися будь-які цивільно-правові угоди між позивачем та відповідачем з приводу порядку та умов користування житлом;

- протягом якого часу відповідачка відсутня у місці зареєстрованого проживання (шість місяців, більше року тощо), з яких причин (зазначити будь-які відомі обставини і причини її відсутності), які окрім письмових доказів, є підтвердження цьому;

- якими анкетними даними відповідача позивач володіє (чи відоме останньому теперішнє фактичне місце перебування відповідача).

На думку судді, залишення даного позову без руху з метою уточнення істотних обставин справи та доказової підстави потенційного цивільного спору не є порушенням вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі-Конвенція) в аспекті гарантування права на доступ до суду, оскільки національне законодавство може обмежувати окремі судові процедури, а держава в особі національних судів також може реалізувати певну свободу розсуду в різних аспектах без порушення самої сутності зазначеного права, зокрема, включаючи різні питання до відкриття проваджень у справах тощо із визначенням критеріїв прийнятності заяв і позовів (правові позиції із даного питання викладені Європейським судом з прав людини у п. 230 рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» та у п. 85 рішення від 17 жовтня 2003 року у справі «Луордо проти Італії»).

Усунути недоліки позову пропонується або подачею заяви про уточнення підстави позову, або викладенням останнього в новій письмовій редакції.

Для усунення вказаних недоліків встановити позивачу строк десять днів із дня отримання копії цієї ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Установити 10-денний строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, перебіг якого починається з дня її вручення позивачу.

Розяснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява бути вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Запропонувати позивачу звернутися до відповідних субєктів надання безоплатної вторинної правової допомоги для належного усунення недоліків позову.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Суддя Д. В. Бутенко