Справа №486/1190/16-ц 13.09.2018
Провадження №22-ц/784/1410/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Гавор В.Б.

За участю учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 червня 2018 року, повний текст якого виготовлено 20 червня 2018 року, постановлене в приміщенні того ж суду о 14:11 год. у складі судді Франчук О.Д. у цивільній справі (єдиний унікальний номер 486/1190/16-ц, номер провадження 22-ц/784/1410/18) за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про розподіл сумісно нажитого майна - автомобіля (а.с. 2-3 т.1). В заяві про збільшення позовних вимог від 30.03.2017 року просив також розділити гараж НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Монтажник» та гараж 40 в гаражному кооперативі «Таврія» (а.с. 82).

У травні 2017 року ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій додатково, крім раніше переліченого майна, зазначив про поділ нажитого майна - сушарки Delfa вартістю 339 грн., соковарки вартістю 500 грн., кондиціонеру КА-КА2 вартістю 150 грн., зимових автомобільних шин Nokia вартістю 2 700 грн., колісних дисків вартістю 1 700 грн., зарядного пристрою вартістю 300 грн., набору гайкових ключів вартістю 300 грн., телевізору JVC вартістю 750 грн., телевізору Haier вартістю 2 530 грн., соковижималки Philips вартістю 900 грн. (а.с. 108 т.1).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.01.2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 та представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 позов був залишений без розгляду (а.с. 188, 202, 203 т.1).

29 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що з 24.12.1988 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який 23.03.2016 року був розірваний рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. В період шлюбу ними було придбане майно на загальну суму 77 857 грн. та заощаджено грошові кошти в сумі 150 000 грн., які зберігались на рахунку відповідача. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає мирним шляхом поділити їх спільне майно, просила суд виділити їй у власність майно на суму 28 943.00 грн., а саме: кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн., телевізор з колонками вартістю 1 320 грн., холодильник Samsung вартістю 5 595 грн., електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн., витяжку Kaiser вартістю 683 грн., систему очистки води вартістю 1 200 грн., шафу-купе вартістю 3 100 грн., диван вартістю 2 800 грн., шафу дзеркальну вартістю 670 грн., тумбу Solo з умивальником вартістю 855 грн., батареї 2 шт. вартістю 2 600 грн., ноутбук вартістю 3 000 грн..

Відповідачу просила виділити у власність майно на суму 49 814 грн., а саме: холодильник Nord вартістю 1 000 грн., мопед Suzuki вартістю 7 000 грн., мотоблок вартістю 3 000 грн., бетонозмішувач вартістю 1 940 грн. зварювальний апарат вартістю 600 грн., перфоратор вартістю 2 000 грн., болгарку Stern вартістю 400 грн., електродриль вартістю 98 грн., кондиціонер Digital вартістю 3 000 грн., кондиціонер Haier вартістю 2 000 грн., пилосос Samsung вартістю 1 500 грн., пральну машину вартістю 2 000 грн., телевізор Haier вартістю 2 000 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 900 грн., мультиварку Redmond вартістю 800 грн., хлібопіч Orion вартістю 600 грн., соковижималку Philips вартістю 900 грн., дитячу стінку вартістю 800 грн., меблі у вітальню вартістю 2 000 грн., м'який куток вартістю 3 000 грн., кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн., чайник Delfa вартістю 76 грн., комп'ютер вартістю 7 000 грн., комп'ютер вартістю 5 000 грн.. Компенсацію різниці вартості майна виділеного відповідачу в сумі 20 871 грн. та частину грошових заощаджень в сумі 75 000 грн. просила стягнути з відповідача на свою користь. Також просить стягнути на свою користь понесені нею судові витрати (а.с. т.1 а.с.19-23).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 червня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, задоволено частково.

Виділено у власність позивача ОСОБА_1 наступне майно:

- кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн.,

- телевізор з колонками вартістю 1320 грн.,

- холодильник Samsung вартістю 5 595 грн.,

- електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн.,

- витяжку Kaiser вартістю 683 грн.,

- систему зворотнього осмосу води вартістю 1 200 грн.,

- шафу-купе вартістю 3 100 грн., диван вартістю 2 800 грн.,

- шафу дзеркальну вартістю 670 грн.,

- тумбу Solo с умивальником вартістю 855.00 грн.,

- батареї опалювання 2 шт. вартістю 2 600 грн.,

- ноутбук вартістю 3 000 грн.,

- сушарку Delfa вартістю 339 грн.,

- соковарку вартістю 500 грн.,

- кондиціонер КА-КА2 вартістю 150 грн.,

- зимові автомобільні шини Nokia вартістю 2 700 грн.,

- колісні диски вартістю 1 700 грн.,

- зарядний пристрій вартістю 300 грн.,

- набір гайкових ключів вартістю 300 грн.,

- телевізор JVC вартістю 750 грн.,

- телевізор Haier вартістю 2 530 грн.,

- соковижималку Philips вартістю 900 грн., а всього на загальну суму 39112 грн.

Виділено у власність відповідача ОСОБА_3 наступне майно:

- холодильник Nord вартістю 1 000 грн.,

- мопед Suzuki вартістю 7 000 грн.,

- мотоблок вартістю 3 000 грн.,

- бетонозмішувач вартістю 1 500 грн.,

- зварювальний апарат вартістю 600 грн.,

- перфоратор вартістю 1 660 грн.,

- болгарку Stern вартістю 400 грн.,

- електродриль вартістю 98 грн.,

- кондиціонер Digital вартістю 3 670 грн.,

- кондиціонер Haier вартістю 1 585 грн.,

- пилосос Samsung вартістю 1 100 грн.,

- пральну машину Ariston вартістю 1 918 грн.,

- мікрохвильову піч Samsung вартістю 830 грн.,

- мультиварку Redmond вартістю 800 грн.,

- хлібопіч Orion вартістю 394 грн.,

- дитячу стінку вартістю 800 грн.,

- меблі у вітальню вартістю 2 000 грн.,

- м'який куток вартістю 3 000 грн.,

- кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн.,

- чайник Delfa вартістю 76 грн.,

- комп'ютер вартістю 7 000 грн.,

- комп'ютер вартістю 5 000 грн., а всього майна на загальну суму 32031 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 в частині позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь компенсації вартості спільного майна подружжя у сумі 20871 грн. та 1/2 частини заощаджених в період шлюбу грошових коштів у сумі 75 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 216 грн.16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі в сумі 391грн. 12 коп.

В частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 6 000 грн. відмовлено (а.с. 19-22 т. 2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що частково не згодна з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав. Суд виділив ОСОБА_3 майна на суму 44631 грн., тоді як в рішенні зазначено 32031 грн., чим зменшив суму виділеного майна на 12600 грн.

Крім того, суд виділив ОСОБА_1 майно на суму 9439 грн., що не являлося предметом спору, не визнавалося ОСОБА_1 як придбане в період шлюбу, а саме:

- сушарку Delfa вартістю 339 грн.,

- соковарку вартістю 500 грн.,

- кондиціонер КА-КА2 вартістю 150 грн.,

- зимові автомобільні шини Nokia вартістю 2 700 грн.,

- колісні диски вартістю 1 700 грн.,

- зарядний пристрій вартістю 300 грн.,

- набір гайкових ключів вартістю 300 грн.,

- телевізор JVC вартістю 750 грн.

Також вважає, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог в частині стягнення 75000 грн., оскільки судом встановлено, що кошти у розмірі більше 150000 грн. перебували на рахунку відповідача, що підтверджується письмовими матеріалами справи наданими ПАТ «ПриватБанк», а також поясненнями самого відповідача. Знявши зазначені кошти, ОСОБА_3 позбавив права власності ОСОБА_1 на вказані кошти. Вона не давала своєї згоди на розпорядження грошовими коштами.

Крім того, не згодна з розподілом судових витрат. Зазначає, що ціна позову склала 138878,50 грн., вона сплатила судовий збір 1139,00 грн., виходячи з того, що просила виділити їй майна на суму 28943 грн., стягнути з ОСОБА_3 20871 грн. компенсації різниці у вартості майна, та стягнути 75000 грн. грошей, що разом складає 124814 грн., тобто вона мала сплатити 1249,14 грн., а не так, як порахував суд. Також не згодна з тим, що суд відмовив у стягненні судового збору, сплачено за заяву про забезпечення доказів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні в справі докази, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.12.1988 року до 23.03.2016 року, що підтверджується копією рішення суду від 23.03.2016 року (а.с. 3 т.1).

За час перебування у шлюбі сторони придбали майно та заощадили грошові кошти, що підтверджується долученими письмовими доказами (а.с. 27-37, 126-166 т.1, а.с. 3 т.2).

З копії договору банківського вкладу від 11.06.2015 року та банківської квитанції вбачається, що 11.06.2015 року на ім'я ОСОБА_5 був відкритий депозитний рахунок на суму 160 007.23 грн. (а.с. 4, 5 т.2).

Задовольняючи позов, суд, посилаючись на вимоги норм СК України, зазначив в рішенні, що він виходить з рівності часток подружжя в спільному майні та з того, що обсяг спільно нажитого майна доведений. Відмовляючи в задоволенні позову в частини розподілу грошових коштів в сумі 150000 грн, суд зазначив, що вказані кошті перебувають у володінні сина сторін ОСОБА_5 Не стягуючи компенсацію різниці у вартості майна в розмірі 20871 грн., суд зазначив, що поділ майна проведено майже у рівних частках з виділенням позивачеві його більшої частки.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., суд виходив з того, що не доведений обсяг наданих послуг, виконання робіт та їх вартість.

Розподіляючи судовий збір суд виходив з того, що позивачкою були заявлені вимоги на суму 174328 грн., тому слід було сплатити 1746,28 грн, судового збору, а сплачено було 1139,00 грн. Тому суд достягнув з ОСОБА_1 недоплачену суму судового збору 216,16 грн. на користь держави, а 391,12 грн. стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З висновками суду в повній мірі погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі справи вбачається, що позивачем ОСОБА_3 були заявлені вимоги про поділ таких речей, набутих під час шлюбу як сушарка Delfa вартістю 339 грн., соковарка вартістю 500 грн., кондиціонер КА-КА2 вартістю 150 грн., зимові автомобільні шини Nokia вартістю 2 700 грн., колісні диски вартістю 1 700 грн., зарядний пристрій вартістю 300 грн., набір гайкових ключів вартістю 300 грн., телевізор JVC вартістю 750 грн. (а.с. 108 т.1), але в ході розгляду справи він та його представник, діючи від його імені, просили залишити позовні вимоги ОСОБА_3 без розгляду, і ухвалою суду від 18.01.2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна були залишені без розгляду.

Оскільки вказані речі перестали бути предметом спору, суд безпідставно провів їх поділ та визнав за ОСОБА_1 право власності на них.

Вартість вказаного майна впливає на вартість іншого спірного майна, яке належить поділити між сторонами, також впливає на визначення суми компенсації різниці вартості майна, тому рішення суду з зазначених підстав слід скасувати та ухвалити нове рішення.

Вирішуючи питання про поділ спірного майна, зазначеного в позові ОСОБА_6, колегія суддів виходить з того що факт його придбання в період шлюбу, його наявність, вартість, яка зазначена в рішенні суду, сторонами не оспорюється. Тобто відповідно до вимог ст. 60 СК України воно є об'єктом спільної сумісної власності сторін і частки сторін в ньому відповідно до ст. 70 СК України є рівними.

Частинами першою та третьою ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Виходячи з наведень положень закону, обставин справи, а також того, що ОСОБА_1 не заперечує проти присудження їй частини грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, колегія суддів вважає, що спільною сумісною власністю сторін є: кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн., телевізор з колонками вартістю 1 320 грн., холодильник Samsung вартістю 5 595 грн., електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн., витяжку Kaiser вартістю 683 грн., систему очистки води вартістю 1 200 грн., шафу-купе вартістю 3 100 грн., диван вартістю 2 800 грн., шафу дзеркальну вартістю 670 грн., тумбу Solo з умивальником вартістю 855 грн., батареї 2 шт. вартістю 2 600 грн., ноутбук вартістю 3 000 грн., холодильник Nord вартістю 1 000 грн., мопед Suzuki вартістю 7000 грн., мотоблок вартістю 3 000 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн. зварювальний апарат вартістю 600 грн., перфоратор вартістю 1660 грн., болгарку Stern вартістю 400 грн., електродриль вартістю 98 грн., кондиціонер Digital вартістю 3 670 грн., кондиціонер Haier вартістю 1585 грн., пилосос Samsung вартістю 1 100 грн., пральну машину вартістю 1918 грн., телевізор Haier вартістю 2 530 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 830 грн., мультиварку Redmond вартістю 800 грн., хлібопіч Orion вартістю 394 грн., соковижималку Philips вартістю 900 грн., дитячу стінку вартістю 800 грн., меблі у вітальню вартістю 2 000 грн., м'який куток вартістю 3 000 грн., кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн., чайник Delfa вартістю 76 грн., комп'ютер вартістю 7 000 грн., комп'ютер вартістю 5 000 грн., загальною вартістю 77004,00 грн., а ? його частини складає 38502,00 грн.

З урахуванням заявлених вимог поділ вказаного майна слід провести таким чином.

Виділити у власність позивача ОСОБА_1 наступне майно: кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн., телевізор з колонками вартістю 1320 грн., холодильник Samsung вартістю 5 595 грн., електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн., витяжку Kaiser вартістю 683 грн., систему зворотнього осмосу води вартістю 1 200 грн., шафу-купе вартістю 3 100 грн., диван вартістю 2 800 грн., шафу дзеркальну вартістю 670 грн., тумбу Solo с умивальником вартістю 855 грн., батареї опалювання 2 шт. вартістю 2 600 грн., ноутбук вартістю 3 000 грн., телевізор Haier вартістю 2 530 грн., соковижималку Philips вартістю 900 грн., а всього майна на загальну вартість 32373 грн.

Виділити у власність відповідача ОСОБА_3 наступне майно: холодильник Nord вартістю 1 000 грн., мопед Suzuki вартістю 7 000 грн., мотоблок вартістю 3 000 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн., зварювальний апарат вартістю 600 грн., перфоратор вартістю 1 660 грн., болгарку Stern вартістю 400 грн., електродриль вартістю 98 грн., кондиціонер Digital вартістю 3 670 грн., кондиціонер Haier вартістю 1 585 грн., пилосос Samsung вартістю 1 100 грн., пральну машину Ariston вартістю 1 918 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 830 грн., мультиварку Redmond вартістю 800 грн., хлібопіч Orion вартістю 394 грн., дитячу стінку вартістю 800 грн., меблі у вітальню вартістю 2 000 грн., м'який куток вартістю 3 000 грн., кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн., чайник Delfa вартістю 76 грн., комп'ютер вартістю 7 000 грн., комп'ютер вартістю 5 000 грн., а всього майна на загальну суму 44631,00 грн.

Вартість майна, виділеного позивачу, менше її частки вартості у спільному майні подружжя на 6129,00 грн. (38502,00 грн. - 32373,00 грн). Тому слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію у різниці вартості спільного майна подружжя в сумі 6129, 00 грн.

Стосовно позовних вимог про поділ грошового вкладу в розмірі 150000 грн. слід зазначити таке.

Статтею 65 СК України врегульовано право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Тобто закон презюмує, що в період шлюбу подружжя розпоряджаються об'єктами права спільної власності за взаємною згодою. У випадку виникнення спору щодо відсутності згоди сторона, яка заперечує факт своєї згоди, повинна це довести належними і допустимими доказами (ст. 81 ЦПК).

З матеріалів справи та пояснень представників сторін в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що сторони проживали однією сім'єю до розірвання шлюбу між ними, тобто до квітня 2016 року.

Сторони не заперечують, що вклад на ім'я ОСОБА_3 було накопичено в період шлюбу. Відомості про це містить довідка ПАТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що 04.09.2014 року на ім'я відповідача було відкрито рахунок № НОМЕР_2 відповідно до укладеного договору на суму 140000 грн. (а.с. 125 т.1). Відповідно до даних того ж банку від 11.06.2015 року вклад з вказаного рахунку в розмірі 160000 грн. було знято та переведено на вклад «на вимогу». ОСОБА_3 в судовому засіданні було визнано, що вклад за погодженням з ОСОБА_1 в той же день було знято та передано для придбання житла синові сторін ОСОБА_5, який вклав зазначені кошти на депозит строком на один місяць, а в подальшому розпорядився грошима на свій розсуд. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_5, допитаний в якості свідка, також вони підтверджені договором від 11.06.2015 року, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 4 т.2). Тобто розпорядження грошовими коштами мало місце в період, коли сторони проживали однією сім'єю.

Позивач ОСОБА_1, заперечуючи проти того, що вона давала згоду на розпорядження грошима, належних та допустимих доказів суду з цього приводу не надала.

До суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди з тих підстав, що цей договір виходить за межі дрібного побутового, вона не зверталась.

За такого, враховуючи те, що поділити можна тільки майно, яке було придбане в період шлюбу та було наявне у подружжя на час розгляду справи,

чого в даному випадку не було встановлено, в задоволенні позову в частині поділу грошових коштів слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_2 надавав професійну правничу допомогу позивачу на підставі договору від 15.11.2016 року про надання правової допомоги з приводу представництва та захисту її інтересів у Южноукраїнському міському суді Миколаївської області, апеляційному суді Миколаївської області (а.с. 41 т.1). Виконуючи взяті на себе обов'язки адвокат приймав участь в судових засіданнях суду першої інстанції (а.с. 42, 47, 59, 72, 88, 115, 120, 245 т.1, 8-9, 18 т.2 - всього 4 год.), та в судовому засіданні апеляційного суду. Виконання адвокатом іншої правничої допомоги не доведено. За надання правничої допомоги ОСОБА_1 було сплачено 6000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 15 т.2).

При зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1139 грн., також сплачено судовий збір за подання заяви про витребування доказів 275 грн.(а.с. 1, 51 т.1). За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 1461,40 грн. (а.с. 40 т.2). Позивачем були заявлені вимоги на суму 124814 грн., задоволені вимоги на суму 38502,00 грн., тобто на 30,85%.

З урахуванням наведеного, положень ст. 137, ч.13 ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу слід частково стягнути з відповідача в сумі 2500,00 грн., а витрати на сплату судового збору також частково в сумі 886,00 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалили нове судове рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн., телевізор з колонками вартістю 1 320 грн., холодильник Samsung вартістю 5 595 грн., електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн., витяжку Kaiser вартістю 683 грн., систему очистки води вартістю 1 200 грн., шафу-купе вартістю 3 100 грн., диван вартістю 2 800 грн., шафу дзеркальну вартістю 670 грн., тумбу Solo з умивальником вартістю 855 грн., батареї 2 шт. вартістю 2 600 грн., ноутбук вартістю 3 000 грн., холодильник Nord вартістю 1 000 грн., мопед Suzuki вартістю 7000 грн., мотоблок вартістю 3 000 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн. зварювальний апарат вартістю 600 грн., перфоратор вартістю 1660 грн., болгарку Stern вартістю 400 грн., електродриль вартістю 98 грн., кондиціонер Digital вартістю 3 670 грн., кондиціонер Haier вартістю 1585 грн., пилосос Samsung вартістю 1 100 грн., пральну машину вартістю 1918 грн., телевізор Haier вартістю 2 530 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 830 грн., мультиварку Redmond вартістю 800 грн., хлібопіч Orion вартістю 394 грн., соковижималку Philips вартістю 900 грн., дитячу стінку вартістю 800 грн., меблі у вітальню вартістю 2 000 грн., м'який куток вартістю 3 000 грн., кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн., чайник Delfa вартістю 76 грн., комп'ютер вартістю 7 000 грн., комп'ютер вартістю 5 000 грн., загальною вартістю 77004,00 грн.

Провести поділ вказаного майна та виділити у власність позивача ОСОБА_1 наступне майно:

- кондиціонер Digital вартістю 2 995 грн.,

- телевізор з колонками вартістю 1320 грн.,

- холодильник Samsung вартістю 5 595 грн.,

- електроплиту Kaiser вартістю 4 125 грн.,

- витяжку Kaiser вартістю 683 грн.,

- систему зворотнього осмосу води вартістю 1 200 грн.,

- шафу-купе вартістю 3 100 грн.,

- диван вартістю 2 800 грн.,

- шафу дзеркальну вартістю 670 грн.,

- тумбу Solo с умивальником вартістю 855 грн.,

- батареї опалювання 2 шт. вартістю 2 600 грн.,

- ноутбук вартістю 3 000 грн.,

- телевізор Haier вартістю 2 530 грн.,

- соковижималку Philips вартістю 900 грн., а всього майна на загальну вартість 32373 грн.

Виділити у власність відповідача ОСОБА_3 наступне майно:

- холодильник Nord вартістю 1 000 грн.,

- мопед Suzuki вартістю 7 000 грн.,

- мотоблок вартістю 3 000 грн.,

- бетонозмішувач вартістю 1 500 грн.,

- зварювальний апарат вартістю 600 грн.,

- перфоратор вартістю 1 660 грн.,

- болгарку Stern вартістю 400 грн.,

- електродриль вартістю 98 грн.,

- кондиціонер Digital вартістю 3 670 грн.,

- кондиціонер Haier вартістю 1 585 грн.,

- пилосос Samsung вартістю 1 100 грн.,

- пральну машину Ariston вартістю 1 918 грн.,

- мікрохвильову піч Samsung вартістю 830 грн.,

- мультиварку Redmond вартістю 800 грн.,

- хлібопіч Orion вартістю 394 грн.,

- дитячу стінку вартістю 800 грн.,

- меблі у вітальню вартістю 2 000 грн.,

- м'який куток вартістю 3 000 грн.,

- кухонний м'який куток вартістю 1 200 грн.,

- чайник Delfa вартістю 76 грн.,

- комп'ютер вартістю 7 000 грн.,

- комп'ютер вартістю 5 000 грн., а всього майна на загальну суму 44631,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію у різниці вартості спільного майна подружжя в сумі 6129, 00 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл грошового вкладу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 886,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги 2500,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14.09.2018 року