АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4308/18 Справа № 206/6572/17 Головуючий у 1 й інстанції - Маштак К. С. Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту неприйняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті ОСОБА_5 постійно проживала з ним. Крім неї, спадщину також прийняв син померлого - ОСОБА_4

У 2017 році вона звернулась до 8 ДДНК для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де їй було повідомлено, що крім неї та ОСОБА_4 спадщину прийняв також другий син її та померлого, ОСОБА_3, так як він був зареєстрований за місцем постійного проживання спадкодавця. Проте вона з таким визначенням кола спадкоємців не згодна, оскільки ОСОБА_3 лише значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, в той час як починаючи з 2003 року, місце його проживання нікому не відоме. В зв'язку із чим просила встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_3, через відсутність факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заочним рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місце проживання відповідача з 2003 року не відоме та на час смерті спадкодавця відповідач також не проживав разом з померлим, що підтверджується довідкою про фактично проживаючих осіб, яку суд помилково не прийняв до уваги. Крім того, позивач у своїй скарзі зазначає, що відсутність майна спадкодавця не є перешкодою для встановлення факту неприйняття спадщини відповідачем.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, померлий ОСОБА_5 є батьком відповідача (а.с.11).

Шлюбні відносини між померлим ОСОБА_5 та позивачем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12).

Відповідно до інформації про розшукові обліки МВС України, відповідач перебуває в статусі особи, яка переховується від органів влади (а.с.71).

В обґрунтування позову позивачем було подано копії сторінок із будинкової книги з відмітками про реєстрацію позивача, відповідача, померлого, проте зазначений документ не містить вказівки/посилання на адресу реєстрації та/або проживання зазначених осіб (а.с.7-10). Довідка, видана квартальним комітетом від 22.06.2017, про зареєстрованих та фактично проживаючих осіб, за адресою: м. Дніпро, вул. Єлова, 89, не містить посилання на номер квартального комітету, яким видано дану довідку, та печатки квартального комітету (а.с.13).

Відповідно до інформації, наданої 8 ДДНК, спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась (а.с.49). Відсутність заведеної нотаріальної справи підтверджується також інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 50735446 від 31.01.2018 (а.с.50).

П.п. 2.1, 2.2 ч.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Доказів звернення позивача до нотаріальної контори з відповідними заявами суду не надано, спадкова справа за місцем проживання померлого не відкривалась, спадкова маса не визначена.

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220 ЦК України, ст. ст. 63 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів звернення позивача до нотаріальної контори, відкриття спадкової справи, наявність спадкової маси після померлого, обізнаності відповідача про смерть його батька, а також про місце проживання померлого і його волевиявлення щодо належних йому прав на день смерті.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, право на оцінку яких має лише суд, згідно ст.89 ЦПК України.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на необхідність встановлення факту неприйняття спадщини відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в розумінні ст.ст.4, 5, 13 ЦПК України судом не встановлені порушені, невизнанні або оспорені права позивача, які б підлягали захисту у визначений позовною заявою спосіб, враховуючи, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкрита, обсяг спадкової маси не визначено, питання щодо відсутності відповідача у встановлений законом спосіб не вирішувалось.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова