Справа №: 398/2029/18
провадження №: 2/398/1813/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Олександрійської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовною заявою до Олександрійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Знамянська, буд. 65, в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що їх батько ОСОБА_3 на підставі договору отримав у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 м2 по вул. Знам'янській в м. Олександрії Кіровоградської області, для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. На виділеній під будівництво земельній ділянці батько збудував одноповерховий житловий будинок. 01 липня 2010 року їх батько помер та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачі прийняли спадщину після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю реєстрації права на спадковий будинок у встановленому законом порядку за спадкодавцем (а. с. 3 7).

Відповідач проти задоволення позову не заперечував (а. с. 94).

18 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16 липня 2018 року (а. с. 46).

16 липня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 20 серпня 2018 року у звязку із задоволенням клопотання представника відповідача про витребування доказів належним чином завіреної копії спадкової справи. Заведеної після смерті ОСОБА_3 (а. с. 53 56).

20 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17 вересня 2018 року (а. с. 97).

В судове засідання, належним чином повідомленні про час, дату та місце проведення судового засідання, учасники справи не з'явилися.

Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачів.

Відповідач причини неявки суду не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у відсутність його представника не звертався.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

01 липня 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 27). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1217 та ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі є доньками спадкодавця, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів та копією свідоцтва про одруження позивача ОСОБА_1 (а. с. 8 14). Тобто, є спадкоємцями першої черги.

Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_4, який є батьком спадкодавця, та ОСОБА_5, яка є матірю спадкодавця відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується відповідними заявами (а. с. 66 зворотній бік, 67).

За змістом ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Квартального комітету №33 від 11 грудня 2010 року та відміткою в паспорті про реєстрацію місця проживання (а. с. 12, 68).

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини (а. с. 66).

Позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/2 частці кожному автомобіля марки ВАЗ 2107. (а. с. 82).

В той же час, постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 19 травня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №65, розташований по вул. Знамянській в м. Олександрії Кіровоградської області (а. с. 29).

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54цс12).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Системний аналіз положень Конституції України та Цивільного кодексу України дає підстави зробити висновок, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На підставі рішення №60 Виконавчого комітету Олександрійської міської ради народних депутатів від 25 жовтня 1979 року, Акту виділення в натурі земельної ділянки від 26 вересня 1979 року та нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва жилого будинку на праві особистої власності від 13 грудня 1979 року спадкодавцем за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Знамянська, буд. 65, було збудовано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами (а. с. 15 26).

Як вбачається з технічних паспортів від 29 вересня 1983 року та від 11 квітня 2018 року зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами збудовано спадкодавцем до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статей 2, 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Отже, суд приходить до висновку, що зміна законодавства щодо порядку та підстав реєстрації права власності на нерухоме майно не є підставою для позбавлення позивачів права власності на будинок, яке виникло на підставі законодавства, яке діяло на час завершення будівництва.

За таких обставин, оскільки, позивачі в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності на житловий будинок, захистити своє порушене право не можуть, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька, то суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності за позивачами в рівних частках на житловий будинок в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.

На відшкодуванні судових витрат позивачі не наполягали.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1216 1218, 1261, ч. ч. 3, 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) до Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, буд. 59, КОД )про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті 01 липня 2010 року ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Знамянська, буд. 65, який належав померлому.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом після смерті 01 липня 2010 року ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Знамянська, буд. 65, який належав померлому.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Авраменко