Єдиний унікальний номер 341/679/18
Номер провадження 2/341/398/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Томин Л.В.

в м. Галичі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Галицької РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, суд -

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Галицької РДА яка в подальшому була замінена на службу у справах дітей Бурштинської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, представник позивача, та представник третьої особи надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши здобуті докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього Договору, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передає (відступає), а ПАТ «Альфа Банк» приймає Кредитний Портфель та зобов'язується сплатити за нього ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим Договором. Внаслідок передачі (відступлення) Кредитного Портфеля за цим Договором, Новий Кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення.

Також, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення. Згідно умов цього Договору Цедент зобов'язується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобов'язується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень законодавства.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 11 травня 2006 року № 574 позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

11 травня 2006 року ПАТ «АК ПІБ» (надалі за текстом - Банк) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач ), уклали Кредитний договір №574 з подальшим внесенням змін та доповнень (надалі за текстом - Кредитний договір).

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 14 000,00 дол. США, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі, передбаченій умовами Кредитного договору.

В свою чергу, Відповідач , неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 21.02.2018 року має прострочену заборгованість, а саме:

за кредитом - 7678,90 дол.США.

за відсотками - 4736,57 дол США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 11.05.2006 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1, уклали Іпотечний договір (надалі за текстом - Іпотечний договір), відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок з цегли, жилою пл. 44,2 кв.м., загальною площею 94,6 кв.м., зазначеного в плані під літ "А", стайні "Б", вбиральні"Г", погрібу "Г", ворота 1, огорожа 2,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Ринкова вартість квартири, згідно Звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості від 03 березня 2018 року, виконаний ТОВ «Консалтинговою Компанією «Бі.Еф.Сі», складає 289 241,00 гривень.

У порушення умов Договору, Відповідач 1, свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї №701 від 21.02.2018 року в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги об'єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами.

Таким чином, подальша реєстрація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані у повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору про іпотечний кредит строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум відсотків та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Договором про іпотечний кредит;

- незалежно від настання терміну виконання Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за Кредитним договором - при виникненні підстав, вказаних у п.п. 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 Іпотечного договору.

На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, Відповідачам (Боржнику) було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога залишена ними без задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Керуючись ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України ПАТ «Альфа-Банк» надіслав Відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про усунення порушень/добровільне виселення з житлового приміщення від 18.11.2015 року № 97349-34, проте станом на день подачі позову до суду, залишили без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 ЖК України виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року:

«При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Також відповідно до п. 44 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року: згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Враховуючи неодноразове порушення Відповідачем умов Кредитного договору, Позивач в повному праві вимагати дострокове виконання Відповідачем своїх обов'язків по Кредитному договору та Іпотечному договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того згідно п. 2.2.3. Договору іпотеки від 11.05.2006 року, Іпотекодавець гарантує, що за адресою АДРЕСА_1, ніхто не зареєстрований, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Бурштинської міської ради від 11.05.2006 року № 1961, неповнолітніх осіб за даною адресою не зареєстровано.

Згідно п. 4.1.11. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний не надавати будь-яким особам права володіння та користування нерухомим майном, що складає Предмет іпотеки, а також не реєструвати в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

Однак, як вбачається з довідки про місце проживання та склад сім'ї, відповідач в порушення зазначених пунктів Договору іпотеки, зареєстрував за адресою АДРЕСА_1 своє місце проживання та місце проживання відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є членами його сім'ї, при цьому не отримавши попередньо дозволу Іпотекодержателя.

Також в матеріалах справи наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з яких вбачається, що Предмет іпотеки не є єдиним належним ОСОБА_1 нерухомим житловим майном, оскільки він також володіє на праві власності 1/3 часткою будинку загальною площею 39,8 м. кв. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З наведеного вбачається, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року.

Як вбачається з п. 4.1.1. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний вживати заходів, передбачених цим Договором або необхідних для збереження Предмета іпотеки, які виключають його пошкодження чи втрату (знищення, загибель) не припускати погіршення стану Предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Згідно п. 4.1.7. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний здійснювати поточний, а у разі необхідності - капітальний ремонт Предмета іпотеки.

Так п. 3.1.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець має право: у будь-який час протягом дії цього Договору перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) Предмета іпотеки.

В матеріалах справи наявна копія Акту перевірки предмета іпотеки від 07.11.2017 року, підписаного представником позивача Нестаренком А.В., згідно якого вбачається, що «житловий будинок по адресі - АДРЕСА_1 знаходиться в нежилому стані, потребує капітального ремонту, весь в тріщинах і грибку, в підвалі вода».

Представник Служби в справах дітей Бурштинської міської ради, подав до суду заяву в якій вказав, що представник третьої особи заперечує проти задоволення позову про виселення, оскільки діє в інтересах неповнолітніх осіб, права та законні інтереси яких можуть бути порушенні.

Однак наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати, що звернення стягнення на Предмет іпотеки, та виселення зареєстрованих в ньому відповідачів жодним чином не зачіпатиме їхні права на житло, оскільки останні в ньому тільки зареєстровані але не проживають та ним не користуються як житловим приміщенням. Службою в справах дітей Бурштинської міськради не було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітніх відповідачів, не надано висновку щодо наявного фактичного місця їх проживання, а тому слід дійти висновку що заперечення третьої особи не ґрунтуються на будь-яких наявних у справі доказах, та не підтверджуються жодними фактичними даними.

Так згідно п. 3.1.4. Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим або за Кредитним договором у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, пов'язаних з реалізацією Предмета іпотеки.

Як передбачено п. 5.1 - 5.5 Договору іпотеки, у випадку неналежного виконання умов Кредитного договору або Договору Іпотеки, Іпотекодавець вправі звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі достроково.

Крім того, у справі №6-1731цс16 ВСУ зауважив, що, за змістом стст.39, 40 закону «Про іпотеку» та ст.109 ЖК УРСР, особам, яких виселяють із житлового будинку (житлового приміщення) - предмета іпотеки у зв'язку зі зверненням стягнення на нього, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли це житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. До аналогічного висновку дійшов ВСУ в постанові від 18 березня 2015 року №6-39цс15.

Згідно п. 2.5 Кредитного договору, Кредитн надається Позичальнику для придбання нерухомості та її реконструкції. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що виконання зобов'язань Позичалника за цим Договором забезпечується іпотекою, порукою.

Одночасно за змістом ст. 132-2 Житлового Кодексу УРСР, жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний доход недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається що відповідач не скористався своїм суб'єктивним правом на доведення необхідності надання йому тимчасового житла для проживання його та членів його сім'ї, не надав суду доказів що у нього та членів його сім'ї є необхідність у такому житлі та не надав суду доказів відсутності у нього іншого жилого приміщення та недостатності доходів його сім'ї для придбання або оренди іншого жилого приміщення, водночас в справі наявні докази, що відповідачу на праві власності належить інше житлове приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 60, 130, 174, 208, 209, 212, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 132-2, 109 Житлового Кодексу УРСР, Законом України « Про іпотеку» суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

1. В рахунок погашення заборгованості за Договором Кредиту № 574 від 11.05.2006 року звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: житловий будинок з цегли, жилою пл. 44,2 кв.м., загальною площею 94,6 кв.м., зазначеного в плані під літ "А",стайні "Б", вбиральні"Г",погрібу "Г", ворота 1, огорожа 2,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,

шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом.

2. Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з житлового будиноку жилою пл. 44,2 кв.м., загальною площею 94,6 кв.м., зазначеного в що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути з Відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р №0004 витрати по сплаті судового збору у сумі - 4338,62 грн., та 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:Ю. Д. Максимчин