Провадження № 4-с/344/10/18
У Х В А Л А

18 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.09.2017 року у ВП №50584010 з виконання виконавчого листа №344/7929/2015 виданого 16.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, в якій просив визнати дії посадових осіб Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області неправомірними, скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.09.2017 року у ВП №50584010 з виконання виконавчого листа №344/7929/2015 виданого 16.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вимоги скарги мотивував тим, що 16.02.2016 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист по справі №344/7929/2015 року про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у Вищій школі економії і інновацій (м.Люблін, Республіка Польща) в твердій грошвій сумі по 800,00 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 04.06.2015 року. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_4 від 22.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50584010 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. В процесі здійснення виконання, 13.06.2016 року та 22.11.2016 року заступником начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_4 було винесено постанови про арешт коштів боржника та накладено арешт на рахунки в фінансових установах ПАТ КБ ПриватБанк, АТ ОСОБА_5 Аваль та АТ УкрСиббанк в сумах 3 200,00 грн. та 13 600,00 грн. 30.03.2017 року заявником було сплачено кошти в розмірі 3 600,00 грн. на рахунок Івано-Франківського міського відділу ДВС за вимогою державного виконавця Саюка Т., однак, вказані кошти не перераховані стягувачу ОСОБА_2, а знаходяться на рахунку Івано-Франківського міського ВДВС. ОСОБА_6 цього, кошти з арештованого рахунку в АТ УкрСиббанк в розмірі 18 727,00 грн., при наявній заборгованості 17 200,00 грн. списані державним виконавцем також не були. Проте, 17.08.2017 року головним державним виконавцем підготовлено подання про обмеження у праві виїзду заявника за межі України та 13.09.2017 року винесено постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, в той час, як коштів на рахунках було достатньо для погашення всієї суми заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином, дії посадових осіб державної виконавчої служби суперечать вимогам ЗУ Про виконавче провадження, зокрема ст. 48, у звязку з чим просив вимоги скарги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11.12.2017 року до участі у розгляді скарги було залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 (а.с.33, 34).

В судове засідання заявник не зявився, представник заявника вимоги скарги підтримала, просила задоволити в повному обсязі (а.с.200).

Представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду клопотання, відповідно до якого посив розгляд справи проводити без його участі (а.с.62).

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 197-199).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_7 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_7 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

16.02.2016 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у Вищій школі економії і інновацій (м.Люблін, Республіка Польща) в твердій грошовій сумі по 800,00 грн. щомісчно на період навчання, починаючи з 04.06.2015 року (а.с.3).

На виконання вказаного виконавчого листа 22.03.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №50584010 (а.с.4).

13.06.2016 року та 22.11.2016 року заступником начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_4 було винесено постанови про арешт коштів боржника та накладено арешт на рахунки в фінансових установах ПАТ КБ ПриватБанк, АТ ОСОБА_5 Аваль та АТ УкрСиббанк в межах суми 3 200,00 грн. та 13 600,00 грн. (а.с.5, 6).

13.09.2017 року державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 було винесено постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 17.02.2017 року чинній на час винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Судом встановлено, що 30.03.2017 року ОСОБА_1 внесено на рахунок Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ, однак вказані кошти не були перераховані стягувачу ОСОБА_2, а знаходились на рахунку Івано-Франківського міського ВДВС, що підтверджується розпорядженням №50584010 від 26.07.2017 року (а.с.17).

ОСОБА_6 цього, згідно виписки за особовим рахунком 5100 ОСОБА_1 на його рахунку у АТ УкрСиббанк станом на 11.09.2017 року знаходились кошти в розмірі 18 6393,72 грн. (14-16), тобто вказаних коштів було достатньо для погашення заборгованості, яка утворилась по сплаті аліментних платежів.

Згідно заяви ОСОБА_2, аліменти в розмірі 3 600,00 грн. та 18 000,00 грн. вона отримала 31.10.2017 року (а.с.76, 77, 79).

Відповідно до довідки від 27.03.2018 року №6523 виданої начальником Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_9 заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по аліментних платежах становить 4 800,00 грн. (а.с.64, 65).

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 які виразились у винесенні постанови про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 є неправомірними, оскільки, згідно вимог ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Судом встановлено, що на рахунках боржника було достатньо коштів, для виконання виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. ОСОБА_6 того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_7 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає дії державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 які виразились у винесенні постанови про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження та слід усунути порушення шляхом скасування вказаної постанови.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_7 України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, керуючись ст. ст. 260, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.09.2017 року у ВП №50584010 з виконання виконавчого листа №344/7929/2015 виданого 16.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 щодо винесення 13.09.2017 року постанови про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 13.09.2017 року про опис та арешт майна(коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.