Справа № 139/1163/17
Провадження № 22-ц/772/1166/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 рокуСправа № 139/1163/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представників позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №139/1163/17 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Мурованокуриловецької районної ради про визнання рішення загальних зборів пайовиків від 06 березня 2016 року частково недійсними та про виділення майнових паїв в натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_4 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року, яке ухвалене суддею Тучинською Н.В. в приміщенні Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області о 14 год. 28 хв., повний текст складено 23 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись у суд з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачі є співвласниками майнових паїв в колишньому КСП «Прогрес» с. Роздолівка, частка ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай складає 0,03% майна, а ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом складає 0,28%.

Рішенням зборів співвласників від 06 березня 2016 року, оформленим протоколом №2, було вирішено приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» не розпайовувати, а залишити для потреб села. Позивачі вважають рішення зборів співвласників майнових паїв в частині, що стосується приміщення колишньої контори недійсним, оскільки воно прийнято нелегітимним складом.

Крім того, позивачі вказують, що на їх неодноразові звернення про виділення їм приміщення колишньої контори в рахунок майнових паїв залишено співвласниками майнових паїв без задоволення.

09 листопада 2017 року за їх заявою збори співвласників майнових паїв не відбулись через відсутність усіх співвласників. Зазначивши, що все майно колишнього КСП «Прогрес» розділено між відповідачами, тому позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав, просили виділити їм в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» з доплатою різниці між балансовою вартістю приміщення і розміром їх майнового паю.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, оскільки вважають, що рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року є не законним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними. Зокрема,позивачами не була дотримана процедура звернення щодо виділення майнових паїв, яка передбачена чинним законодавством, доказів, що із відповідними заявами вони звертались саме до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка не надали.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2001 року, ОСОБА_3 належить частка 0,03% у пайовому фонді майна колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка Мурованокуриловецького району, Вінницької області (а.с.5).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори 26 січня 2017 року, належить 0,28% від усього майнового фонду, що знаходиться у загальному користуванні КСП «Прогрес» с. Роздолівка (а.с.6).

06 березня 2016 року було скликано загальні збори співвласників майнових паїв.

Із протоколу №2 від 06 березня 2016 року вбачається, що на порядок денний було винесено одне питання: «Як правильно розділити майно». На засіданні співвласників майнових паїв було прийнято рішення не розпайовувати колишню контору КСП «Прогрес», за яке проголосувало 23 особи із 24 присутніх, а одна особа утрималася. Також рішенням вирішили продати декілька одиниць техніки, щоб повернути гроші спадкоємцям померлих власників майнових паїв (а.с.7).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року, яке набрало чинності 05 травня 2017 року (а.с.42-44), відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Спілки співвласників майнових паїв с. Роздолівка в особі ОСОБА_8 про визнання нелегітимними зборів власників майнових паїв, визнання незаконним рішення зборів власників майнових паїв та протоколу №2 від 06 березня 2016 року.

Цим рішенням встановлено, що відсутні правові підстави для визнання нелегітимними загальних зборів співвласників майнових паїв чи відсутність кворуму.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивачів про недійсність рішення загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» від 06 березня 2016 року через відсутність одностайного голосування є безпідставною, а тому обґрунтований висновок про відмову у цій частині.

Відповідно до Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року, володіння та користування майном здійснюється за усним погодженням співвласників, а управління майном здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно усіма співвласниками майнових паїв (п. 2.5. Рекомендацій).

Сторони не оспорюють факт, що станом на день проведення загальних зборів 06 березня 2016 року у спілці було 124 майнових паї, з яких на зборах могли бути присутніми 33 власника, оскільки власники 91 майнового паю померли.

Як вбачається з протоколу №2 від 06 березня 2016 року із 33 власників на зборах були присутні 24 особи, з яких за рішення про залишення приміщення колишньої контори у загальному користуванні проголосували 23 власника, тобто складає більше як 2/3 співвласників.

Таким чином, рішення щодо не розпаювання приміщення контори колишнього КСП «Прогрес» не відноситься до тих, що мають прийматися одностайно, так як, таке рішення не є відчуженням майна чи виділенням його в натурі.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають відхиленню.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про виділення ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» з доплатою різниці між балансовою вартістю приміщення і розміром їх майнового паю, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.318 ЦК України всі суб'єкти права власності є рівними перед законом, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 ЦК України). Кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників (ч.1 ст.367 ЦК України).

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28 лютого 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України №315 від 20 травня 2008 року.

За змістом ст. ст.5, 7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні ґрунтуватись на принципі рівності прав і обов'язків зазначених сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п.3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» виділення майна в натурі проводиться у порядку, розробленому Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, та затвердженому зборами співвласників. Співвласники, як визначено у даній постанові - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника. Відповідно до зазначеного Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться Комісією на підставі рішення зборів співвласників.

Як роз'яснено в листі №37-25-1-11/11379 від 05 грудня 2002 року Міністерства аграрної політики України «Щодо реалізації власниками майнових паїв права на одержання цих паїв у натурі», у разі недотримання вищенаведеного порядку виділення майнових паїв у натурі, районним комісіям з врегулювання майнових питань спільно з органами місцевого самоврядування слід ініціювати проведення зборів співвласників майна.

Вищим органом співвласників майнових паїв визнаються збори.

У випадку невиконання зборами співвласників рішення щодо виділення підприємством-правонаступником майна в натурі власнику майнового паю, останній може реалізувати своє право на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок виділення майнового паю, його структура віднесений до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, або зборів співвласників, які діють відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів, зокрема Положення про пайовий фонд майна.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх сільськогосподарських підприємств» , якими передбачено, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву (п. 4.1.) Пунктом 4.3 Рекомендацій передбачено, що якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки.

Тобто, підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року, яке набрало чинності 07 вересня 2017 року (а.с.38-41), що до моменту прийняття цього судового рішення ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зверталися до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка із заявами про виділення їм майна в натурі.

Позивачі звертались з листами до голови Мурованокуриловецької районної ради, голови Роздолівської сільської ради від 20 вересня 2017 року, в якому вони просили ініціювати проведення зборів співвласників майна (а.с.8).

В матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_4 (а.с.9) та ОСОБА_3 (а.с.10) до загальних зборів співвласників майнових паїв КСП «Прогрес» датовані 18 вересня про виділення кожному з них в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори з доплатою вартості, однак колегія суддів не приймає ці заяви як доказ звернення до загальних зборів КСП, оскільки на них відсутня відмітка уповноваженої особи загальних зборів співвласників про отримання цих заяв. Також відсутні докази про направлення відповідних заяв до загальних зборів поштою.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні і докази відмови голови спілки ОСОБА_8 про отримання вище зазначених листів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

З листа №421/02-13 від 14 листопада 2017 року сільського голови Роздолівської сільської ради (а.с.15) вбачається, що на порядок денний ініційованих сільською та районною радами загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» було поставлено лише два питання: 1) вирішення питання по розподілу майнових паїв та 2) різне, а отже питання про виділення майнових паїв в натурі на порядок денний загальних зборів не виносилося.

Власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників.

Отже, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, оскільки позивачами не була дотримана процедура звернення щодо виділення майнових паїв, яка передбачена чинним законодавством, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_4, ОСОБА_3 з відповідними заявами до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або з порушенням норм процесуального права.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.