Справа № 661/1573/18
Провадження № 2/661/718/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Куц О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором № б/н від 09.09.2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, посилаючись на те, що відповідач порушив умови зобовязання не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість в розмірі 53319,07 грн., яка складається з: 2619,71 грн. заборгованість за кредитом; 43884,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2515,19 грн. - штраф (процентна складова).

В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При зверненні до суду з позовом надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж нею було здійснено 27.02.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 09.09.2011 року ОСОБА_2 подано до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та видачу їй зарплатної карти.

При цьому, відповідачем погоджено, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

З наданих матеріалів вбачається, що відповідач отримала в користування кредитну картку «Універсальна» із сумою кредиту в розмірі 300,00 грн., який в подальшому змінювався, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та почала користуватись кредитними коштами банку відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», про що свідчить виписка по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.09.2011 року.

Згідно матеріалів справи відповідачу на виконання умов договору № б/н від 09.09.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано кредитну картку № 462597 терміном дії до 06/15.

У відповідності до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим в валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих и прострочених відсотків і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті першочергово.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.09.2011 року, наданого позивачем, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконала, у зв'язку із чим станом на 31.03.2018 року має заборгованість в розмірі 53319,07 грн., яка складається з:

- 2619,71 грн. заборгованість за кредитом;

- 43884,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина),

- 2515,19 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 28 березня 2018 року ОСОБА_4 Верховного Суду своєю постановою у справі № 444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. У звязку із чим ОСОБА_4 Верховного суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 27.02.2015 року, строк дії договору встановлений до 30.06.2015 року, банк з позовними вимогами звернувся до суду 03.05.2018 року, тобто в межах строків позовної давності, проте з вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) щодо якої встановлено спеціальну позовну давність, банк звернувся з пропуском річного строку, а тому в частині цих вимог слід відмовити.

Крім того, слід звернути увагу, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.6, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Правові позиції щодо цих питань висловлені Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 347/1910/15-ц.

У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією слід також відмовити, оскільки в позові відсутнє будь-яке обґрунтування цих вимог і доказів на їх підтвердження позивачем не надано, а тому в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України вони є недоведеними.

За встановлених обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 2619,71 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом, які нараховані до закінчення строку кредитування (строку дії картки), тобто до 30.06.2015 року, в сумі 1619,36 грн., а всього 4239,07 грн..

За таких обставин суд не вбачає підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду, відповідно до платіжного доручення № PROM3BH7K2 від 13.04.2018 року, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн..

У звязку із тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 140,08 грн..

Згідно повідомлення №Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.20018 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») з 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 23, 81, 83, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.09.2011 року у розмірі 4239,07 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 140,08 грн., а всього 4379,15 грн. (чотири тисячі триста сімдесят девять гривень 15 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Д. В. Червоненко