Провадження №2/748/512/18
Єдиний унікальний № 751/1734/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Хоменко Л.В.,

секретаря: Грибановської В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 липня 2006 року у розмірі 15 036 грн. 95 коп. та судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов'язання не виконала належним чином. Станом на 28 лютого 2018 року заборгованість становить 15 036 грн. 95 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 657 грн. 51 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 11 847 грн. 20 коп.; заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в сумі 340 грн. 00 коп.; а також штрафів в сумі 1 192 грн. 24 коп. Оскільки відповідачкою кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2018 року справу передано до розгляду до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 05 червня 2018 року об 11-00 хв.

У зв'язку з неналежним повідомленням відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи, судові засідання відкладались на 21 червня 2018 року на 14-00 год., на 11 липня 2018 року о 15-00 год., 30 липня 2018 року о 14-00 год.

30 липня 2018 року у зв'язку з поданими запереченнями відповідача ОСОБА_1 судом оголошено перерву до 12 вересня 2018 року до 14 год. 30 хв. для витребування інформації про строк дії кредитної картки на ім'я ОСОБА_1, чи видавалась по закінченню дії нова кредитна картка та підтвердження погашення заборгованості по кредиту у липні 2015 року у сумі 38 грн. 06 коп.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

07 травня 2018 року відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг нею не підписані, у позовній заяві та у заяві про отримання кредиту не зазначений строк дії кредитної картки, не зазначено чи була кредитна картка перевипущена після закінчення строку її дії. Стверджує, що у липні 2006 року отримала кредитну картку зі строком дії два роки, тобто по липень 2008 року, інших кредитних карток не отримувала, тому позивач звернувся до суду з позовом у березні 2018 року поза межами строку позовної давності. Просить суд застосовувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечує також здійснення останнього платежу на погашення кредиту у липні 2015 року у сумі 38 грн. 06 коп., що відображено у розрахунку заборгованості. Вважає, що строк позовної давності закінчився також і за вимогами про стягнення процентів і пені, оскільки вони є похідними від тіла кредиту. Крім того, вважає, що стягнення пені і штрафу є подвійною відповідальністю. Умовами договору сплата комісії не передбачена.

01 червня 2018 року представником позивача надано відповідь на відзив, згідно якого за одинадцять років позичальник не звертався до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. За умовами договору, а саме п. 1.1.3.1.6 клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті Банку по цьому договору. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору. Отже, по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу. Строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

10 липня 2018 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого у червні 2010 року відповідач дійсно отримала в ПАТ КБ « ПриватБанк» дебетну картку, на яку мала нараховуватись державна соціальна допомога у зв'язку з доглядом за дитиною до трьох років. Строк дії кредитного договору закінчився у липні 2009 року, тому до кредитних правовідносин не можуть застосовуватись Умови та правила надання банківських послуг від 06 березня 2010 року, зокрема і щодо строку позовної давності 50 років. Відповідно до позиції ВСУ у 2017 році угода про збільшення строку позовної давності має бути укладена у письмовій формі. Між позивачем та ПАТ КБ « ПриватБанк» така угода не укладалась, Умови та правила банківських послуг не підписувались, а тому відсутні правові підстави про досягнення угоди про збільшення строку позовної давності.

У матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду справи за відсутністю учасників судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

27 липня 2006 року між Приватбанком та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 2 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі.

Заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають між банківською установою та відповідачем договір про надання банківських послуг.

За змістом ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

За розрахунком банку відповідач ОСОБА_1 погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року заборгованість становить 15 036 грн. 95 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 657 грн. 51 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 847 грн. 20 коп.; заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в сумі 340 грн. 00 коп.; а також штрафів в сумі 1 192 грн. 24 коп.

Відповідач ОСОБА_1 просить до вимог банку застосувати позовну давність та відмовити у позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом ст.. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність, зокрема позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 686/6697/16-ц.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, три роки - для процентів за користування кредитом та один рік - для штрафу та пені.

Згідно довідки АТ КБ « Приватбанк» кредитна карка 4149…..8215 відповідачу була видана 27 липня 2006 року з терміном дії по липень 2009 року.

Виходячи з цього, суд вважає, що оскільки перебіг строку позовної давності порушених прав АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості розпочався з наступного місяця після закінчення строку дії картки, а саме з 01 серпня 2009 року, то банк звернувся до суду з позовом 18 березня 2018 року за межами позовної давності.

З виписки з рахунку заборгованості, наданої банком вбачається, що 28 липня 2015 року мало місце автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти 26..21 у сумі 38,06 грн. Проте, на запит суду позивачем не надано суду підтвердження видачі такої карти відповідачу. Надана позивачем копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку 21 червня 2010 року не свідчить, що за цим договором була видана саме карта 26…21. Крім того, вбачається, що списання 28 липня 2015 року здійснене поза межами строку дії, навіть, і цієї картки, яка видана 21 червня 2010 року строком на три роки - червень 2013 року. Іншої інформації на підтвердження позовних вимог суду не надано.

Крім того, суд враховує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов'язання, що підтверджено висновком, викладеним у постанові ВП Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18).

Виходячи з наведеного, враховуючи загальний трирічний строк позовної давності, дату звернення АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до суду - 18 березня 2018 року та строк дії кредитної картки - липень 2009 року, підстав для нарахування відсотків за користування кредитом з 1 серпня 2009 року у банка не було.

Суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки строк дії кредитного договору закінчився у липні 2009 року, тому до кредитних правовідносин не можуть застосовуватись Умови та правила надання банківських послуг від 06 березня 2010 року, зокрема і щодо строку позовної давності 50 років. Крім того, суду не надано доказів, що між позивачем та ПАТ КБ « ПриватБанк» укладалась така угода у письмовій формі, а тому відсутні правові підстави вважати про досягнення угоди між сторонами про збільшення строку позовної давності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та з цієї підстави відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, вимога про стягнення на користь позивача 340 грн. заборгованості за пенею та комісією не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, отже, заявлені банком в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Зазначене відповідає правовій позиції, що висловлена ВСУ 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ " Приватбанк" слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи, що суд відмовляє у позові, судовий збір позивачу відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити АТ КБ «Приватбанк» (, юридична адреса: вулиця Грушевського, будинок номер 1 Д, місто Київ, 01001) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 липня 2006 року у розмірі 15 036 (п'ятнадцять тисяч тридцять шість) грн. 95 (дев'яносто п'ять) коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 657 грн. 51 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 847 грн. 20 коп.; заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в сумі 340 грн. 00 коп.; а також штрафів в сумі 1 192 грн. 24 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський райрнний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2018 року.

Суддя Л. В. Хоменко