Справа № 369/8578/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2582/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 13.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця посилаючись на те, що постановою старшого державного виконавця Долженко Д.О. від 14 червня 2017 року відкрито виконавче провадження №54131623 щодо примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованості в розмірі 197365,32 грн.

Виконавчий документ видано 17 травня 2017 року на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 197365, 32 грн.

Про відкриття виконавчого провадження скаржнику стало відомо лише 02 серпня 2017 року з Єдиного реєстру боржників.

04 серпня 2017 року він звернувся до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, яку обґрунтував тим, що рішення суду від 01 лютого 2017 року виконано добровільно у повному обсязі. Проте державний виконавець відмовився виносити постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із несплатою виконавчого збору у розмірі 19736,53 грн.

У відповідь на заяву про закінчення виконавчого провадження скаржником було отримано лист державного виконавця про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що не надано підтвердження сплати боргу (оригінал квитанції про сплату), виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що відповідні дії державного виконавця є протиправними, оскільки ним не було проведено жодних фактичних дій по стягненню, поверненню грошових коштів з нього на користь Державної іпотечної установи на виконання виконавчого листа №759/13192/15-ц виданого 17.05.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованості у розмірі 197365/32 грн., що передбачено ч.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, однак в постанові про відкриття виконавчого провадження розмір виконавчого збору не зазначався.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 подав додаткові пояснення по суті скарги в яких зазначив, що рішенням Апеляційного суду Київської області скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з нього на користь Державної іпотечної установи заборгованість за іпотечним договором в розмірі 196383,41 грн та судові витрати в розмірі 981,91 грн.

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року було скасовано, відкрите виконавче провадження №54131623 підлягає закінченню.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просив суд першої інстанції визнати неправомірною бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №54131623 у звязку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду; зобовязати Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54131623 у звязку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця було відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник скаржника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що державним виконавцем вчинялися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду не відповідають фактичним обставинам справи та письмовим доказам.

Звертає увагу суду на те, що до заяви про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2017 року були долучені квитанції про погашення заборгованості за іпотечним договором № 27.3/000346/І01/10 НВД від 13 квітня 2010 року в добровільному порядку, про що свідчать квитанції на суму 139000 грн. від 21 липня 2017 року та на суму 59347,23 грн. від 24 липня 2017 року. Таким чином, державний виконавець, у відповідності до вимог чинного законодавства, зобовязаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження, але станом на день звернення до суду з відповідною скаргою така постанова не була винесена державним виконавцем, що свідчить про його бездіяльність.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суд першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скаргу на бездіяльність державного виконавця задовольнити та визнати неправомірною бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 54131623 у звязку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Державної іпотечної установи заборгованості за іпотечним договором в розмірі 197383,41 грн., а саме: основна сума боргу 177777,60 грн., нараховані відсотки 11756,14 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 1222,41 грн., інфляційні втрати 5627,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Державної іпотечної установи по 981,91 грн. з кожного витрати по сплаті судового збору.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 від 14 червня 2017 року відкрито виконавче провадження №54131623 щодо примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованості в розмірі 197365,32 грн.

Також, у постанові державним виконавцем зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

14 червня 2017 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 направлено сторонам виконавчого провадження копії постанов про відкриття виконавчого провадження за вих. №9041 ОСОБА_3, Державній іпотечній установі.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_3 постанови старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 від 14 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно вчинені дії щодо примусового виконання виконавчого листа №759/13192/15-ц виданого 17 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за іпотечним договором у розмірі 196383,41 грн.

04 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 з клопотанням про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що він фактично виконав рішення суду. До вказаного клопотання ОСОБА_3 долучив копії квитанцій про сплату заборгованості за іпотечним договором на користь Державної іпотечної установи на суму 139000,00 грн. від 21 липня 2017 року, на суму 59347, 23 грн. від 24 липня 2017 року.

Листом за вих. №14055 від 09 серпня 2017 року начальника відділу Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_3, що для повного фактичного виконання рішення суду державним виконавцем відділу здійснювались заходи щодо встановлення майнового стану боржника.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» з боржника стягується виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а саме виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Також, повідомлено, що підстав для закінчення виконавчого провадження немає, у звязку із тим, що боржником не надано підтвердження сплати боргу (оригінал квитанції про сплату), виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

26 грудня 2017 року заступником начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». З вказаної постанови вбачається, що відповідно до заяви стягувача борг сплачено у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні скарги про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» право закінчувати виконавче провадження надано саме державному виконавцю, тому суд не має права зобов`язувати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області приймати процесуальне рішення у вигляді постанови про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутні обставин щодо визнання бездіяльності державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо невинесення постави про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій,які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи та наявних в матеріалах справи доказів, державним виконавцем здійснювалися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Так, 14 червня 2017 року було відкрито виконавче провадження, на підставі виконавчого листа виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 17 травня 2017 року.

ОСОБА_3 сплатив кошти на погашення заборгованості, що підтверджується квитанціями від 21 липня 2017 року на суму 139000 грн. та від 24 липня 2017 року на суму 59347,23 грн., тобто вже після відкриття виконавчого провадження.

Таким чином твердження скаржника про те, що ним було виконано рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист в добровільному порядку не відповідає обставинам справи та матеріалам виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження було відкрито в червні 2017 року, а кошти були сплачені ОСОБА_3 в липні 2017 року.

Отже, державним виконавцем було вірно зазначено, що ОСОБА_3 слід сплатити виконавчий збір, після чого буде винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Даних про те, чи було ОСОБА_3 сплачено виконавчий збір в матеріалах справи не має, однак до постановлення оскаржуваної ухвали суду Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області були надіслані копії матеріалів виконавчого провадження разом із копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 грудня 2017 року.

Зазначене дають підстави вважати, що на момент проголошення оскаржуваної ухвали суду за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця відпали обставини, які б свідчили про неправомірність такої бездіяльності державного виконавця. Тому висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено не пізніше 18 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: