Провадження 2/127/2973/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що 21.09.2003 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2244. Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через досить часті суперечки, сварки, непорозуміння, що виникали по різним питанням під час шлюбу, а також суттєво різні погляди на життя та сімейні відносини, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Позивач також зазначає, що тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство між ними не ведеться. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні також не приймає, аліменти не платить, інших неповнолітніх дітей у відповідача на його утриманні немає. Добровільно надавати допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище «Смальчук».

Судом 26.07.2018 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Також позивач просила розглянути справу у її відсутність.

В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак, 07.08.2018 відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, заяву відповідача та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 090285, виданим 21.09.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 21.09.2003, актовий запис № 2244. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_3. (а.с.7)

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 11-12)

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і залишити ОСОБА_2 прізвище «Смальчук».

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 12.07.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Суд звертає увагу позивача на те, що визначення нею аліментів у твердій грошовій сумі не передбачає визначення «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В даному випадку позивачем чітко визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», його згідно з ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704, 80 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, п. 1 ч. 2 ст. 49, ст.ст. 133, 141, 142, 197, 198, 200, ч. 1 та ч. 4 ст. 206, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання ОСОБА_3 позовних вимог.

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 21.09.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2244.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище ОСОБА_2.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 12.07.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7 (ОСОБА_7)АДРЕСА_1/64а.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 19.09.2018.

Суддя: