Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 362/7062/15-ц

провадження № 61-10979св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Ковалівська сільська рада Васильківського району Київської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року в складі колегії суддів:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина

на 1/6 частину житлового будинку на АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину. 29 січня 2007 року ОСОБА_7 склав заповіт на ім'я ОСОБА_2 на все майно, яке йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач вказувала, що її батько не зареєстрував належним чином свідоцтво про право на спадщину за законом, видане йому 28 березня 2007 року.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом - 1/6 частину жилого будинку на АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року (в складі судді Кравченко Л. М.) позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_7. був спадкоємцем 1/6 частки спадкового майна ОСОБА_8., яке складалося з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1. Отже, ОСОБА_7. набув право на 1/12 частину вказаного майна.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину будинку. ОСОБА_7 успадкував після її смерті 1/6 частину будинку (обов'язкова частка), а ОСОБА_3 (дочка померлої ОСОБА_8.) успадкувала 5/6 частин будинку (1/6 + 5/6 частин = 1/2 частини будинку), тому на день смерті ОСОБА_7 йому належало право власності на 1/6 частину будинку, яку він заповів ОСОБА_2

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково визначив частку ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, оскільки він успадкував 1/6 частину спадкового майна, яке складається з 1/2 частини будинку на АДРЕСА_1, отже спірна частка складає 1/12 вказаного будинку

(1/6 ?+ 1/2 = 1/12). Крім того, її не було залучено до участі у справі, однак вона є співвласником спірного будинку.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суди встановили, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 1987 року до дня смерті останньої.

ОСОБА_7 був власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1. Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд була ОСОБА_8

Відповідно до договору дарування від 20 березня 2007 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1.

29 січня 2007 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статей 1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28 березня 2007 року спадкоємцем 1/6 частки майна після смерті ОСОБА_8, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2, є її чоловік ОСОБА_7, спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться

на АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташований один житловий будинок, літня кухня, погріб, сарай, вбиральня, огорожа, криниця. Свідоцтво про право на спадщину на 5/6 часток спадкового майна видане ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області від 06 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину житлового будинку на АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,67 га, що розташована на території с. Ковалівка Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Предметом спору в даній справі є визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1.

Таким чином, місцевий суд правильно встановив, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_7 1/6 частину спадкового майна, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1, отже спірна частка становить 1/12 вказаного будинку.

Встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем 5/6 часток майна ОСОБА_8, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1.

За загальними правилами цивільного законодавства відповідачами у справі про визнання права власності на спадкове майно є інші спадкоємці. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При цьому у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову (стаття 33 ЦПК України,

у редакції, чинній на момент розгляду справи судами).

Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що позов пред'явлено до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, однак ОСОБА_3 є співвласником спірного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 Питання про заміну відповідача та залучення ОСОБА_3 не ставилось та не вирішувалось.

Крім того, апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не звернув уваги на порушення норм процесуального права, допущені місцевим судом, та розглянув спір до неналежного відповідача, хоча повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права, це порушення призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам закону, тому рішення суду апеляційної інстанції відповідно до статті 412 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, ОСОБА_2 не позбавлена права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно до належного відповідача з урахуванням вимог процесуального закону.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українивизначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик