Дата документу 17.09.2018
Справа № 320/8982/17
Провадження № 2/320/1017/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з - Луценко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати за ним право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом комунального господарства виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів Запорізької області від 29.10.1982 року, за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1. Йому належить 1/6 частка зазначеного житлового будинку, 2/3 частки належить ОСОБА_3 та 1/6 часина зареєстрована за ОСОБА_4. В зазначеному житловому будинку він проживає зі своєю сім'єю з 1989 року. ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року, та якій належала 1/6 частина даного будинку, мешкала в ньому до дня своєї смерті. На даний час ніхто не заявив про свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 Позивач на протязі 30 років відкрито користується даним житловим будинком, у тому числі і 1/6 часткою, яка належала померлій,. На протязі всього часу, він відкрито та безперервно володіє та користується цим майном, робить поточні та капітальні ремонти, підтримує у доброму стані прилеглу територію, укладає договори про надання послуг: з газопостачання, користування електричною енергією, з вивезення твердих побутових відходів, в яких він вказаний як споживач та повноправний власник житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, на протязі 30 років він одноособово здійснює догляд за житловим будинком, сплачує усі комунальні платежі, робить поліпшення та ремонт будинку. З наведених вище обставин вважає, що він має право власності на 1/6 житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заперечення на позов, просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не міг не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, тому вважає позов необґрунтованим і недоведеним.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦПК України, за неявки в судове засідання учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

За наданими суду матеріалами встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2, на підставі договору дарування частини будинку від 30.11.2000 року, належить 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.9/.

ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.1999 року, належить 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Відповідно до інформації Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.12.2017 року, станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано: 1/6 частина за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом комунального господарства виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів Запорізької області від 29.10.1982 року; 2/3 частки за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 18.12.1999 року за р№ 1-4554; 1/6 частка за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 30.11.2000 року за р№ 2-2705 /а.с.10/.

За даними, отриманими з Мелітопольської державної нотаріальної контори, 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповідала своїм синам, ОСОБА_5, 1937 року народження, та ОСОБА_6, 1928 року народження. Обидва спадкоємці прийняли спадщину за заповітом після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

ОСОБА_5 розпорядився своєю 1/6 частиною спадкового житлового будинку, подарувавши її позивачу по справі згідно договору дарування від 30.11.2000 року.

ОСОБА_6, який мешкав у м. Душанбе Таджикської РСР помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, про що у спадковій справі міститься відповідне повідомлення про відкриття спадкової справи №134 14.04.1989 року заступника старшого державного нотаріуса 1-ї Душанбінської міської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції Таджикської РСР Абдулаєвої Ш.С. За вказаним запитом до М. Душанбе було направлено заповіт ОСОБА_4 та заяву ОСОБА_6 про прийняття спадщини. Будь-яка інша інформація про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, у спадковій справі ОСОБА_4 відсутня.

Згідно довідки з місця проживання вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, з 1989 року проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зі своєю родиною у складі: дружина - ОСОБА_9, 1973 року народження, донька - ОСОБА_10, 2001 року народження, син - ОСОБА_11, 1998 року народження. За даними будинкової книги, ОСОБА_4, 1906 року народження, проживала за адресою: АДРЕСА_1, з 1976 року по 1988 рік, до дня своєї смерті.

ОСОБА_2, проживаючи за вищевказаною адресою, з 1989 року зберігає цілісність всього будинку, підтримує його у житловому стані шляхом проведення поточних ремонтів та здійснивши у 2016 році капітальний ремонт усього будинку. У 2007 році позивач вклав кошти і прийняв участь в будівництві вуличного газопроводу. /а.с.19/.

За весь час володіння житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, можливі спадкоємці ОСОБА_6 не заявили про свої права на 1/6 частину житлового будинку, яка залишилася після смерті його матері, ОСОБА_4. Дана обставина свідчить про те, що позивач добросовісно заволодів 1/6 частиною житлового будинку та на протязі майже 20 років продовжує відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном.

Вказані вище обставини були встановлені в судовому засіданні шляхом дослідження письмових доказів, що надані позивачем.

Згідно висновку про вартість об'єкту оцінки, вбачається, що вартість 1/6 частини одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, станом на 01.12.2017 року, складає 12525,00 грн. /а.с.20/.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що позивач, починаючи з 1989 року по теперішній час проживає у житловому будинку АДРЕСА_1. З моменту придбання у власність частини цього будинку у 2000 році, на протязі всього часу продовжує добросовісно володіти ним, підтримує весь будинок у належному стані за свій рахунок.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1989 року добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме 1/6 частиною житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та викладені у ньому обставини доведеними, а тому суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину вищевказаного нерухомого майна за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом комунального господарства виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів Запорізької області від 29.10.1982 року, за набувальною давністю.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова