РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

із участю : - секретаря Росовської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

/ ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.06.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ОСОБА_2 із вимогами щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу, а саме 1400 доларів США. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.01.2017 року, позивач надала в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1400 доларів США, що на день підготовки позову до суду складає 36640,35 грн. за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 08.06.2018 року, про що відповідач написав позивачу відповідну розписку, згідно якої він зобовязаний був повернути борг в строк до 30 березня 2018 року в повному обсязі основною сумою. Під час укладення договору позики між позивачем та відповідачем домовленостей щодо розміру та порядку сплати процентів не було. Відповідач з 14.12.2017 року і по даний час фактично користується позиченими коштами, тому позивач вимагає від нього сплати процентів, керуючись ст..1050 ЦК України за розміром процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 14.12.2017 року по 08.06.2018 року заборгованість по процентам становить 2876,49 грн. відповідно до ст..625 ЦК України заборгованість по відсоткам з розрахунку 3% річних за період з 14.12.2017 року по 08.06.2018 року становить 533,04 грн. Відповідач ігнорує вимоги позивача щодо повернення позики, що собою являє односторонню відмову від виконання взятих на себе зобовязань. Позивач просила стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір 704,80 грн. та витрати на правову допомогу 5000,00грн.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.07.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не представив, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії розписки та додатку до розписки від 14.12.2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 1400 доларів США, які зобовязався повернути до 30.03.2018 року (а.с.7).

Відповідно до офіційних відомостей курсу валют Національного банку України курс гривні щодо іноземної валюти долар США станом на 08.06.2018 року становив 2617,1679 грн. за 100 доларів США (а.с.9).

Листом від 05.04.2018 року позивач зверталась до відповідача з вимогою повернення вказаного боргу в сумі 1400 доларів США (а.с.10), на що відповідач надіслав їй лист-відповідь, в якому зазначив, що ніяких боргових зобовязань перед позивачем він не має (а.с.12).

У відповідності до наведених у позовній заяві розрахунків за використання грошових коштів в розмірі 1400 доларів США у грошовому еквіваленті гривні в період з 14.12.2017 року до 08.06.2018 року сума процентів за відповідною обліковою ставкою Національного банку України становить 2876,49 грн.; три відсотка річних від вказаної суми позичених коштів за аналогічний період складають 533,04 грн. (а.с.4).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

У відповідності до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно положень ч.1,2 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

У відповідності до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики позивач, як позикодавець, вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Крім того як позикодавець позивач має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог укладеного у встановленому законом порядку та у належній договору позики від 14.12.2017 року й наведених норм ЦК України не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення платежів в рахунок виконання власних грошових зобов'язань за вказаним правочином, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання.

Відтак суд з урахуванням встановлених обставин справи, приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача позики в сумі 1400 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи у відповідності до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, складає 39412,90 грн. (1400 доларів США х 2815,2072 грн. / 100), нарахованих відсотків за користування грошовими коштами в сумі 2876,49 грн. (згідно ст.1048 ЦК України), є аргументованими та належно доведеними, а тому позов у цій частині вимог майнового характеру підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, суд визначає помилковим включення позивачем до розрахунку заявленої до стягнення суми трьох процентів річних від простроченої суми за порушення грошового зобовязання в період з дати укладення договору позики 14.12.2017 року до дати кінцевого строку виконання грошового зобовязання 30.03.2018 року, оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України їх нарахування повинно здійснюватись лише за весь час прострочення, що в межах заявлених позовних вимог повинен обраховуватись з 31.03.2018 року до 08.06.2018 року, тобто за 70 календарних днів. Таким чином, оспорювана сума трьох процентів річних від простроченої суми, яка підлягає стягненню за порушення грошового зобовязання з відповідача на користь позивача, повинна становити 211,39 грн.(36640 грн. х 3% х 70 днів / 364 дні), а тому позов у цій частині вимог майнового характеру підлягає задоволенню частково.

Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог згідно положень ст.141 ЦРК України слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, заявлених в розмірі 5000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач не надала жодних доказів на підтвердження укладення нею договору про надання їй професійної правничої допомоги щодо даного цивільного спору, стосовно безпосередньої сплати нею заявленої суми 5000 грн. на професійну правничу допомогу, а також детального опису виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг, за відсутності чого судом не вбачається підстав для компенсації позивачеві цього виду судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.10, 12, 13, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 533, 536, 599, 625, 1046-1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер №, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4) за договором позики від 14.12.2017 року борг в розмірі 14000 доларів США, що в еквіваленті становить 39412 гривень 90 копійок; проценти за користування грошовими коштами в сумі 2876 гривень 49 копійок; три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 211 гривень 39 копійок, а також 704 гривні 80 копійок судового збору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 321 гривня 65 копійок та стосовно стягнення 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.