Провадження № 2/537/482/2018
Справа № 537/988/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3, за участю третьої особи Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Кременчуці по 1-му Парковому тупику, будинок 6. Окрім реєстрації позивача, в будинку також зареєстровані його дружина, ОСОБА_4, син ОСОБА_5, син ОСОБА_6 та громадянин ОСОБА_3 Позивач зазначає, що ОСОБА_3 з грудня 2007 року в будинку №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці не проживає без поважних причин, в будинку відсутнє його майно. Окрім того, відповідач не приймає у часті в оплаті комунальних послуг, а також в утриманні будинку. Позивачу невідоме місце проживання відповідача. На даний час, як вказує ОСОБА_1, він займається оформленням субсидії, а реєстрація ОСОБА_3 у належному позивачу домоволодінні перешкоджає йому в повній мірі реалізувати свої права на отримання субсидії, узвязку із чим позивач і звернувся до суду.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, його представник ОСОБА_2 надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі сторони позивача та зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Представник третьої особи, Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивачу, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17 серпня 1981 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за номером 2-2668, а також на підставі договору дарування, посвідченого 15 січня 2001 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за номером 1-51, на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями №6, що розташований по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці Полтавської області.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Із записів домової книги на будинок 6, що розташований по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці Полтавської області, вбачається, що в ньому зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 січня 2007 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 22 червня 2011 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 21 травня 2014 року.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за зазначеною вище адресою підтверджується також відповіддю Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №1953/01-27 від 13 квітня 2018 року.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі за адресою: будинок №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці Полтавської області не проживає з 2007 року.
Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 18 жовтня 2017 року, засвідчений громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтвердили, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживає у будинку №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці з 2007 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем ОСОБА_11
Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власниками якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_3, будучи зареєстрованими у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.
Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, ОСОБА_3, зареєстрований у будинку №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2007 року і по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача, ОСОБА_3, в помешканні, власником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному домоволодінні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №6 по 1-му Парковому тупику в місті Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 00 коп., сплачений ним при подачі позову до суду.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : Д.О. Зоріна