Номер провадження: 22-ц/785/944/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Справа № 523/14083/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідачі 1) ОСОБА_5, 2) Моторне (транспортне) страхове бюро України,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, та Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником ОСОБА_7, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Виноградової Н.В. 03 жовтня 2017 рокуоб 11 годині 59 хвилині в м. Одесі, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_4звернувся до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у лютому, червні та жовтні 2017 р. позовом, в якому остаточно просив стягнути на його користь з: 1) Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ): 1.1) суму страхового відшкодування у розмірі - 71 819,25 грн.; 1.2) суму витрат на проведення огляду в розмірі - 771,76 грн.; 1.3) суму пені у розмірі 7 758,44 грн.; 1.4) інфляційні збитки у розмірі - 3 508,04 грн.; 1.5) суму 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі - 856,00 грн.; 2) ОСОБА_5 суму матеріальних збитків у розмірі - 108 809,55 грн..

ОСОБА_4 обґрунтовує свої уточнені позовні вимоги тим, що 02.03.2016 р. о 13 годині 55 хвилині з вини водія ОСОБА_5, яка керувала автомобілем марки «Сузукі ОСОБА_8», державний реєстраційний номер - ВЕ3349АХ, на перехресті Адміральського проспекту та вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення із автомобілем марки «Лексус», державний реєстраційний номер - ВН0027СО, під керуванням водія ОСОБА_4, та із транспортним засобом марки «Ніссан», державний реєстраційний номер - ВН7994ЕВ, під керуванням водія ОСОБА_9.

В момент оформлення ДТП працівниками поліції ОСОБА_5 надала примірник полісу № АЕ/7859961, виданого ПрАТ Страхова компанія «СКАЙД», в якому було зазначено про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Сузукі ОСОБА_8», державний реєстраційний номер - ВЕ3349АХ з 01.03.2016 р. по 29.02.2017 р. була застрахована.

Він самостійно звернувся до аварійного комісару ТОВ МП «Універсал-ЛТД», яким був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено вартість відновлюваного ремонту в розмірі 201 952,96 грн., а вартість матеріального збитку в розмірі - 71 819,25 грн.. Загальна вартість його витрат на проведення огляду та вартість поштових витрат на відправку телеграм складає - 771,76 грн..

За результатами звернення до страхової компанії «Скайд» остання повідомила, що не укладала жодного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, що бланк полісу № АЕ/7859961 на теперішній час ними не використаний і не задіяний.

Згідно інформації з ЦБД МТСБУ даний поліс є недійсним, що підтверджується витягом із ЦБД МТСБУ.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2017 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі - 71 819,25 грн.; - суму витрат на проведення огляду у розмірі - 771,76 грн.; - суму пені 7 758,44 грн.; - інфляційні втрати у розмірі - 3 508,04 грн.; - суму 3% річних у розмірі 856,00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму матеріальних збитків у розмірі - 108 809,55 грн..

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_5, Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі - 7 527,25 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 02.03.2016 р. о 13 годині 55 хвилині водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Сузукі ОСОБА_8», державний реєстраційний номер - ВЕ3349АХ, на перехресті Адміральського проспекту та вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, порушуючи Правила дорожнього руху, допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Лексус», державний реєстраційний номер - ВН0027СО, під керуванням водія ОСОБА_4, та із транспортним засобом марки «Ніссан», державний реєстраційний номер - ВН7994ЕВ, під керуванням водія ОСОБА_9.

29.08.2016 р. Суворовським районним судом м. Одеси була ухвалена постанова по справі № 523/10135/16-п за порушення ст. 124 КоАП України, відповідно до якої ОСОБА_5 було визнано винною у скоєнні вищезазначеного ДТП.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Лексус», державний реєстраційний номер - ВН0027СО є ОСОБА_10, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХТ 200726, який 06.12.2015 року видав Довіреність на імя ОСОБА_11, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрована в реєстрі № 1929.

ОСОБА_11 12.01.2016р. в порядку передоручення від імені власника транспортного засобу уповноважив ОСОБА_4, або ОСОБА_13 на право користування транспортного засобу «Лексус», державний реєстраційний номер - ВН0027СО, з правом отримання належного відшкодування, у т. ч. виплат від страхових компаній.

В момент оформлення ДТП працівниками поліції ОСОБА_5 надала примірник полісу № АЕ/7859961, виданого ПрАТ Страхова компанія «СКАЙД», в якому було зазначено про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Сузукі ОСОБА_8», державний реєстраційний номер - ВЕ3349АХ, з 01.03.2016 р. по 29.02.2017 р. була застрахована.

На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961) ОСОБА_14 подав 03.03.2016 р. письмове повідомлення на адресу ПрАТ Страхова компанія «СКАЙД».

Відповідно до п. 34.2 Закону № 1961 Страховою компанією було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача. 04.03.2016 р. представником Страхової компанії «Скайд» аварійним комісаром ОСОБА_15 (працівником ТОВ МП «Універсал-ЛТД») був складений Акт огляду.

Позивач самостійно звернувся із заявою до аварійного комісару ТОВ МП «Універсал-ЛТД», відповідно до якої був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено вартість матеріального збитку. Загальна вартість витрат позивача на проведення огляду та вартість поштових витрат на відправку телеграм складає - 771,76 грн..

За результатами даного огляду був складений Аварійний сертифікат № 73-03/16 від 14.03.2016 р., у висновках якого розрахована сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ в результаті вищевказаного ДТП, яка складає - 201952,96 грн., а вартість матеріального збитку дорівнює - 71 819,25 грн..

Працівники страхової компанії повідомили про те, що Страхова компанія «Скайд» не укладала жодного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, і про те, що бланк полісу № АЕ/7859961 на теперішній час ними не використаний і не задіяний.

Згідно інформації з ЦБД МТСБУ даний поліс є недійсним, що підтверджується витягом із ЦБД МТСБУ.

04.10.2016 р. позивач подав на адресу МТСБУ письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву щодо виплати страхового відшкодування із повним пакетом документів. Згідно поштового повідомлення МТСБУ отримало даний пакет документів 11.10.2016 р..

Крайній строк для проведення огляду у даному випадку припадав на - 25.10.2016 року. У свою чергу МТСБУ у встановлені законом термін огляд пошкодженого ТЗ не провела, про причини не проведення огляду не повідомила.

Крайній строк виплати страхового відшкодування по даному спору припадав на 11.01.2017 р.. Станом на дату винесення рішення інформації стосовно виплаченої суми страхового відшкодування (матеріальної шкоди з урахування КФЗ) у розмірі 71 819,25 грн. відсутня, і за вищевказаним страховим випадком вона вважається не сплаченою.

МТСБУ допустило прострочення грошового зобовязання, а тому бездіяльність відповідача призвела до порушення зобовязань. З 12.01.2017 р. МТСБУ вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, тому є підстави для застосування встановленої законом відповідальності, а саме: сплати пені, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, сплати трьох відсотків річних від простроченої суми.

У листопаді 2016 р. позивач за власні кошти відремонтував пошкоджений автомобіль. Загальна сума понесених витрат склала 180 628,80 грн..

Оскільки фактичний розмір понесених позивачем витрат на ремонт пошкодженого ТЗ складає 180 628,80 грн., і МТСБУ належить сплачувати страхове відшкодування лише у визначеному законодавством розмірі (матеріальна шкода з КФЗ) у сумі 71 819,25, то для повного відшкодування завданої шкоди з винної особи слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди (реальних збитків) і страховою виплатою, у розмірі 108 809,55 грн..

З відповідачів в рівних частинах на користь позивача слід стягнути сплачені судові витрати в розмірі - 7 527,25 грн. (Т. 1, а. с. 114 117).

ОСОБА_5в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині стягнення з неї грошової суми у розмірі - 108 809,55 грн.. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог до неї.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5вказує на те, що розмір матеріального збитку повинен визначатися з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Сума витрат на правову допомогу є завищеною, повинна бути зменшена на 3 000,00 грн., оскільки не передбачено стягнення витрат на правову допомогу під час підготовки позовної заяви.

Представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

МТСБУв апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині стягнутих з бюро сум. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог до МТСБУ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

МТСБУвказує на те, що не надано доказів відсутності у водія полісу, його видачі страховій компанії. Відсутнє рішення суду про визнання страхового полісу недійсним. Позивач не сприяв МТСБУ в розслідуванні ДТП, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування більше ніж через сім місяців після ДТП, не надав ТЗ для огляду. МТСБУ не приймало рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Безпідставними є вимоги про стягнення похідних витрат на огляд ТЗ, пені, збитків, інфляційних втрат тощо.

Представник МТСБУ в судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Третя особа ПАТ «Страхова компанія «Скайд»у судове засідання представника не направило. Про дату, час і місце розгляду справи страхова компанія сповіщалася належним чином. Судові повістки двічі повернулися до суду з приміткою пошти - «За закінченням строку зберігання». Причини неявки представника не повідомила. Письмових пояснень, заяв та клопотань не надала.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, розміщення інформації щодо судових засідань на офіційному сайті апеляційного суду, недобросовісне виконання страховою компанією своїх обовязків з отримання судових повісток, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність стягнення збитків з ОСОБА_5 та з МТСБУ суми страхового відшкодування, суми витрат на проведення огляду ТЗ, суми пені, інфляційних втрат та суми 3% річних.Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 22, 610, 612, 625, 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 34, 36, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, чинного на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України права)

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди та сплати страхового відшкодування.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність

Згідно із п. 34.2 ст. 34 Закону України № 1961 МТСБУ протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП зобовязаний направити свого представника на огляд пошкодженого транспортного засобу для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України № 1961-IV МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У разі прострочення виконання грошового зобовязання, яким є сплата страхового відшкодування, настає відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема, сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Стаття 610 ЦК України, зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доводи ОСОБА_5 про те, щорозмір матеріального збитку повинен визначатися з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це стосується виплати страховою компанією страхового відшкодування, а не відшкодування майнової шкоди у повному обсязі винною особою.

Доводи МТСБУ про те, що не надано доказів відсутності у водія полісу, його видачі страховій компанії, відсутнє рішення суду про визнання страхового полісу недійсним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи є відомості з ЦБД МТСБУ про те, що поліс є недійсним (а. с. 12).

Доводи МТСБУ про те, що позивач не сприяв МТСБУ в розслідуванні ДТП, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування більше ніж через сім місяців після ДТП, не надав ТЗ для огляду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 дійсно звернувся до МТСБУ після того, як було встановлено, що страховий поліс є недійсним. На цей час автомобіль було відремонтовано. Доказів щодо іншого розміру страхового відшкодування МТСБУ не надало.

Доводи МТСБУ про те, що бюро не приймало рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не спростовує висновки суду про наявність спору. Страхова компанія не позбавлена можливості під час розгляду справи сплатити страхове відшкодування.

Разом з тим, не можна погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру суми витрат на правову допомогу, а звідси і загальної суми судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Розмір витрат на правову допомогу визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація сплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

По справі встановлено, що позивач уклав з ТОВ «ГРАНД АСІСТАНС» договір про надання правової допомоги (а. с. 36 - 37). Кількість часу, витраченого представником позивача на участь у судових засіданнях до ухвалення рішення судом першої інстанції, становить 1 година 20 хвилин. (а. с. 63, 86, 97, 111 - 112).

Враховуючи вищевказані положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» щодо характеру правової допомоги, яка підлягає оплаті, а саме - у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, колегія суддів вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 853,20 грн. = 1 год. 20 хв. х (1 600,00 грн. х 40%). Крім того, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 476,05 грн.. Разом розмір судових витрат становить 2 329,05 грн.

Таким чином, апеляційні скарги ОСОБА_5 та МТСБУ є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового визначення розміру судових витрат, які необхідно стягнути з відповідачів, колегія суддів вважає, що рішення в цій частині необхідно змінити.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, та Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Викласти абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, 8 ЄДРПОУ 21647131)в рівних частках на користь ОСОБА_4 (Луганська область, м. Сєверодонецьк, провулок Гвардійський, будинок № 77, корпус аАДРЕСА_2, НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судові витрати у розмірі 2 329 (дві тисячі триста двадцять девять) грн. 05 коп., тобто з кожного по 1 164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) грн. 53 коп.».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

ОСОБА_3