АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/969/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 53, 54, 55 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Ювшина В.І., Храпка В.Д.

за участю секретаря: Чуйко А.В.

представник позивача за довіреністю ОСОБА_3

представники апелянта за довіреністю ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 28 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» та Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до контракту від 11.04.2014 року № 165, укладеного між ним та публічним акціонерним товариством «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» в особі ОСОБА_7, він був призначений на посаду директора дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 11.04.2014 року до 11.04.2019 року.

Вказує, що комісією ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 14.08.2017 року по 30.09.2017 року проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року.

За результатами проведеної перевірки складена довідка перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 12.10.2017 року.

Із даної довідки вбачається, що проведеною перевіркою встановлені численні порушення вимог чинного законодавства директором підприємства ОСОБА_6

У звязку із вказаними обставинами, наказом ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 24.10.2017 року №176-ВК, 25.10.2017 року був достроково розірваний контракт від 11.04.2014 року №165, укладений між позивачем та відповідачем, та звільнено його із займаної посади з 25.10.2017 року за невиконання умов контракту з підстав, передбачених контрактом (п.8 ст. 36 КЗпП України).

ОСОБА_6 вважає, що висновки комісії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є формальними та безпідставними, а наявні недоліки допущені іншими працівниками підприємства є формальними та такими, що не призвели до значних втрат та можуть бути усунуті без настання негативних наслідків.

Більше того, позивач зазначає, що у відповідності до п. 22 Положення про порядок укладення контракту при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою КМУ від 19.03.1994 року №170, у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобовязань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано попередженням відповідної сторони за два тижні.

Однак, позивач належним чином попереджений не був, що є самостійною підставою для визнання наказу від 24.10.2017 року №176-ВК незаконним.

Крім того, позивач вказує, що на його користь повинен бути стягнутий з дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 25.10.2017 року по дату ухвалення рішення.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 просив суд визнати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 24.10.2017 року №176-ВК, яким був достроково розірваний контракт від 11.04.2014 року №165, укладений між ним та ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» незаконним; поновити його на посаді директора дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 25.10.2017 року; стягнути з дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 25.10.2017 року по дату ухвалення рішення суду.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 28 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 24.10.2017 року №176-ВК, яким був достроково розірваний контракт від 11.04.2014 року №165, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» незаконним.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 25.10.2017 року.

Стягнуто з дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на роботі, а саме з 25.10.2017 року по 28.03.2018 року, в розмірі 94246, 20 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обовязкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у звязку з чим рішення суду є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В мотивування апеляційної скарги апелянт зазначає, що припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом не відноситься до дисциплінарних звільнень, а тому правила КЗпП України, які визначають підстави та порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не застосовуються. Розірвання трудового контракту з підстав, передбачених самим контрактом не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, зясування вини працівника, доцільності та причин звільнення.

А тому доводи позивача про його завчасне неповідомлення про розірвання контракту не ґрунтуються на умовах контракту, у звязку з чим є необґрунтованими.

Вказує, що підстави та порядок звільнення позивача визначені не в КЗпП України, а укладеним контрактом.

Позивачем були допущені численні суттєві порушення, покладених на нього обовязків, а саме: внесення недостовірних даних у фінансову звітність, несвоєчасна оплата податків і зборів, несвоєчасна сплата заробітної плати та ЄСВ, невиконання наказів компанії.

У звязку з порушенням позивачем покладених на нього обовязків та наявністю умов і підстав, передбачених контрактом, а саме п. 1, 7, 8 контракту, для звільнення позивача з посади директора та розірвання контракту, позивача було звільнено з посади, а тому твердження суду щодо відсутності умов, визначених в контракті для його розірвання та звільнення позивача за п. 8 ст. 36 КЗпП України, на думку апелянта, є хибним та необґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом т.в.о. голови правління ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_8 від 24.10.2017 року №176-ВК, 25.10.2017 року був достроково розірваний контракт від 11.04.2014 року №165, укладений між позивачем та ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а позивача звільнено із займаної посади з 25.10.2017 року за невиконання умов контракту, а саме незабезпечення високоприбуткової діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», порушенням вимог статуту підприємства, невиконанням підприємством зобовязань перед бюджетом та з виплати заробітної плати працівникам, недотриманням положень чинного законодавства з питань охорони праці, незабезпеченням високого рівня виконавської дисципліни та неналежним виконанням наказів і доручень компанії.

Згідно п. 1 розділу 1 контракту від 11.04.2014 року №165 Керівник зобов'язується безпосередньо і через апарат управління дочірнього підприємства здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження переданого в господарське відання підприємству майна, а Компанія зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 24 липня 2017 р. до контракту від 11 квітня 2014 року № 165 пункт 8 розділу 2 «Права та обов'язки сторін» викладено в наступній редакції:

«8. Керівник зобов'язаний:

- своєчасно в повному обсязі і належним чином виконувати накази і доручення Компанії та Укравтодору як вищого органу управління Компанії, а також забезпечувати ефективне використання коштів підприємства;

- дотримуватись положень чинного законодавства України та забезпечити високий рівень виконавської дисципліни, у т. ч. щодо виконання наказів і доручень Компанії та Укравтодору як вищого органу управління Компанії, надання повної та достовірної інформації щодо здійсненої фінансово-господарської діяльності підприємства та прийняття кадрових рішень, створення умов для ефективного внутрішнього контролю;

- забезпечити дотримання вимог податкового законодавства, своєчасне і повне внесення платежів до бюджету, внесків до Пенсійного фонду згідно з установленим порядком та недопущення заборгованості з виплати заробітної плати, а також цільове використання бюджетних та інших коштів, що мають цільове призначення;

- забезпечити належну організацію бухгалтерського обліку, неухильне виконання вимог Положення про облікову політику Компанії, своєчасне складання первинних документів відповідно до вимог чинного законодавства та суті господарських операцій, повноту та достовірність фінансової звітності дочірнього підприємства;

- забезпечити здійснення всіх можливих заходів щодо мінімізації непродуктивних витрат, економічних втрат, фактів можливого нанесення матеріальної шкоди дочірньому, підприємству, а також сприяти створенню системи протидії шахрайству і корупції відповідно до вимог чинного законодавства та внутрішніх (локальних) документів Компанії;

- при прийнятті/неприйнятті управлінських рішень не допускати матеріальних втрат та негативних наслідків для підприємства;

- при укладенні договорів неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства, статутних документів, внутрішніх (локальних) документів Компанії, зокрема порядку ведення договірної роботи, порядку здійснення закупівельної діяльності, порядку укладення договорів оренди нерухомого майна тощо;

- при формуванні цін на матеріально-технічні ресурси тощо дотримуватись вимог чинного законодавства, статутних документів, вимог стандартів бухгалтерського обліку, інших норм і правил визначення вартості товарів, робіт, послуг та вимог внутрішніх (локальних) документів Компанії;

- відповідно до Закону України "Про державну таємницю" виконувати встановлені чинним законодавством та іншими нормативно-правовими актами України вимоги режиму секретності. Згоден на обмеження свободи інформаційної діяльності, що випливають із Законів України "Про інформацію» та «Про державну таємницю";

- забезпечувати збереження і захист комерційної таємниці та конфіденційної інформації; - забезпечувати безпечну експлуатацію транспортних засобів, механізмів, обладнання дочірнього підприємства та виконання вимог з питань охорони праці на підприємстві; - забезпечувати проведення на підприємстві профілактичної роботи з метою запобігання правопорушень та злочинів згідно чинного законодавства;

- забезпечувати розробку і виконання заходів поліпшення нормування праці на підприємстві, впровадження технічно обґрунтованих норм;

- забезпечувати планування і організацію мобілізаційної підготовки та виконання покладених на підприємство мобілізаційних завдань;

- постійно підвищувати свій професійний рівень, підвищувати кваліфікацію та/або здійснювати перепідготовку протягом терміну дії контракту (але не рідше одного разу на три роки) та/або здійснювати перепідготовку з метою отримання нового освітньо-кваліфікаційного рівня та проходити в установленому порядку навчання з питань охорони праці та пожежної безпеки;

- забезпечити виконання додаткових угод, якщо такі угоди укладались до контракту;

- діяти виключно в інтересах Підприємства, у т. ч. забезпечити для останнього необхідний обсяг робіт з метою ефективної фінансово - господарської діяльності;

- у кожному випадку виявлення несвоєчасного та/або неповного чи неналежного виконання наказів і доручень Компанії та Укравтодору як вищого органу управління Компанії, інформувати Компанію;

- ознайомлюватись, знати, застосовувати і неухильно виконувати всі чинні внутрішні (локальні) документи Компанії (накази, інструкції, положення, порядки, доручення тощо), незалежно від дати їх прийняття чи інших обставин».

Відповідно до вимог пп. «в» п. 22 контракту від 11.04.2014 року №165 цей контракт припиняється до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 23 і 24 цього контракту. Пунктом 23 контракту від 11.04.2014 року №165 передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Компанії, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для дочірнього підприємства настали значні негативні наслідки/понесені збитки, виплачено штрафи і т.п.; в) у разі невиконання дочірнім підприємством зобовязань перед бюджетом та пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, а також невиконання дочірнім підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі неподання на затвердження Компанії річного фінансового плану дочірнього підприємства; д) у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника; е) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; є) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; ж) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; з) у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року має місце зростання обсягів дебіторської заборгованості дочірнього підприємства до рівня на початок року, що не супроводжується відповідним зростанням обсягу реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) дочірнім підприємством за той же період; і) у разі неподання Компанії квартальної та річної звітності; к) у разі не проходження ним навчання з питань охорони праці та пожежної безпеки або незадовільних знань з цих питань; л) за порушення порядку укладення договорів оренди нерухомого майна, переданого в господарське відання дочірньому підприємству та за невжиття заходів щодо погашення заборгованості з орендної плати; м) у разі неефективного використання та збереження майна, переданого в господарське відання дочірньому підприємству; н) у випадку порушення, неповного, несвоєчасного та неналежного виконання обовязків керівника, передбачених цим контрактом; о) з інших підстав згідно з чинним законодавством.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується сторонами підставою для дострокового розірвання контракту між сторонами стала перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги» від 12 жовтня 2017 року, у відповідності до якої було виявлено ряд системних порушень, а саме: внесення недостовірних даних у фінансову звітність, несвоєчасна оплата податків і зборів, несвоєчасна сплата заробітної плати та ЄСВ, невиконання наказів компанії.

Відповідно до протоколу №41 засідання правління ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 23 жовтня 2017 року, на якому був присутній і позивач ОСОБА_6, на порядок денний було винесено питання щодо розгляду матеріалів перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», звіт директора ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 та прийняття рішень за результатами розгляду матеріалів перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

В даному протоколі зазначено, що ОСОБА_6 надав Компанії пояснення (заперечення) на деякі порушення у письмовому вигляді, а порушення на які пояснення (заперечення) не надані, ним визнані у повному обсязі. При цьому, ОСОБА_6 наголосив, що дійсно має місце порушення строків виплати заробітної плати, несплата податкових боргів, бо треба було закупити матеріали для виконання робіт, тому були змушені працювати в стані крайньої необхідності, щоб якомога менше завдати підприємству втрат.

Щодо розстрочення податкових боргів, то керівник зауважив, що це було неможливо в той час, коли ДП «Черкаський облавтодор» був під контролем офісу великих платників податків ДФС. Сьогодні борг у 10 млн. грн. може бути розстрочений.

ДП «Черкаський облавтодор» у вирішенні питання податкових боргів сподівався і надіється на списання податкового боргу у рамках реформування Компанії згідно затвердженого Плану заходів.

ОСОБА_6 зазначив, що дійсно інфляційні і річні втрати ДП «Черкаський облавтодор» по роботах 2012 року, які виконувались за кредитні кошти та були оплачені згідно вимог постанови КМУ №303 12.06.2017 року не стягувались підприємством та не заявлялися до стягнення, але ще не втрачено цей шанс. При наданні пояснень з цього питання, вказав, що субпідрядники не заявляли вимог до ДП про стягнення інфляційних і річних. І оскільки, САД це одна система, одна команда, тому таких рішень дійсно не приймалось.

Стосовно недоліків цивільно-правових договорів керівник ДП «Черкаський облавтодор» вказав, що підприємство змушене було піти на ризик та залучати послуги охорони за такими договорами з метою економії. Проте намірені прислухатися до методичних рекомендацій Компанії та усувати недоліки у роботі. Також зосередив, що управління держпраці не приділяли цьому уваги і не штрафували підприємство.

З приводу зазначення в договорі на виконання робіт облавтодором відстрочки платежу у 200 к.д. зазначив, що така вимога була Замовника і він не міг не погодитись, проте пропозицій щодо змін цієї умови дійсно не подавав. ОСОБА_6 звернув увагу, що Замовник, якщо була така можливість розраховувався раніше, а у переговорах з субпідрядником вдавалось переконати останнього чекати 200 днів і не подавати в суд на стягнення.

Щодо порушень з майнових питань, зокрема по оренді, страхуванні, керівник визнав їх та пообіцяв їх усунути, а в майбутньому не допускати.

Аналогічна ситуація стосується і порушення договірної роботи ОСОБА_6 сказав «Всі порушення визнаються, а недоліки будуть усунуті» та зосередив, що такі порушення не призвели до збитків підприємства, а ризик невиправданий.

В результаті розгляду порядку денного було одноголосно ухвалено визнати роботу директора ДП «Черкаський облавтодор» ОСОБА_6 незадовільною та після отримання погодження Державного агентства автомобільних доріг України з дотриманням вимог законодавства розірвати контракт №165 від 11.04.2014 року, укладений між керівником ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та директором ДП «Черкаський облавтодор» ОСОБА_6 достроково, з підстав, передбачених контрактом за п. 8 ст. 36 КЗпП України (т. 1 а.с. 352-370).

Вказаний протокол правління ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 23 жовтня 2017 року та ухвалене рішення, є чинним та до суду не оскаржувалось, як і сама довідка перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги» від 12 жовтня 2017 року.

Колегія суддів вважає, що позивачем фактично визнані наявність порушень, а саме: внесення недостовірних даних у фінансову звітність і несвоєчасність оплати податків і зборів, несвоєчасна сплата заробітної плати та ЄСВ.

Таким чином достовірно встановлено, що ОСОБА_6 погодився з частиною порушень виявлених у роботі дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор», що підтверджується протоколом засідання правління.

Звертаючись до суду із даним позовом, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки та обставини встановлені в Довідці перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 12.10.2017 року та в результаті якої виявлено численні недоліки в роботі підприємства. Всі доводи позивача зводяться до його пояснень, проте документальних спростувань виявленим порушенням ним не подано.

24 жовтня 2017 року за №5155/1/12-8-4776/09 Державне агентство автомобільних доріг України погодило звільнення ОСОБА_6 з посади директора ДП «Черкаський облавтодор» з підстав, передбачених контрактом (т. 1 а.с. 142).

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, а також особливості порядку звільнення чи продовження дії контракту.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що він прийнятий на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України тобто з підстав, передбачених контрактом.

Укладаючи контракт позивач погодився з його умовами, у тому числі і підставами його дострокового розірвання.

Таку позицію підтримав і Конституційний Суд України, який у своєму рішенні у справі щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначив, що незважаючи на ці та інші застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Таким чином колегія суддів повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами та оцінивши їх за належністю, допустимістю, достовірністю та достатністю, приходить до висновку про те, що ОСОБА_6, як директор ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги», не забезпечував високоприбуткової діяльності підприємства, не забезпечував належним чином виконання підприємством зобовязань перед бюджетом та по виплаті заробітної плати працівниками підприємства, не забезпечував ефективного використання майна, у тому числі і коштів підприємства, неналежно виконував накази Компанії, не дотримувався положень чинного законодавства з питань охорони праці, допускав суттєві недоліки у роботі підприємства та їх несвоєчасне і неповне усунення, не забезпечував високого рівня виконавської дисципліни, чим допустив порушення умов контракту як особливої форми трудового договору, що є підставою його розірвання за пп. «в», «м», «н» пункту 23 Контракту.

Щодо посилань позивача на завчасне не попередження його про дострокове розірвання контракту за два тижні, як це передбачено п. 22 Положення про порядок укладання контракту при прийнятті (найманні) на роботу працівника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до умов Контракту від 11.04.2014 року №165, який був підписаний позивачем, ним не передбачено завчасне повідомлення Керівника про дострокове його розірвання.

Крім того, як вірно зазначено апелянтом, вищезазначене Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності.

Як убачається з постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 221 «Про утворення відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», прийнятої на виконання Указу Президента України від 8 листопада 2001 року № 1056 «Про заходи щодо підвищення ефективності управління дорожнім господарством України», засновником Компанії є держава в особі Державної служби автомобільних доріг; повноваження вищого органу управління покладаються на засновника Компанії; у державній власності закріплюються 100 відсотків акцій Компанії із забороною їх відчуження, використання для формування статутних фондів будь-яких субєктів господарювання, передачі в управління будь-яким особам та вчинення будь-яких дій, наслідком яких може бути відчуження цих акцій з державної власності, зокрема передача в заставу, до прийняття окремого рішення щодо приватизації Компанії; акціонерами Компанії є держава в особі Державної служби автомобільних доріг до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію Компанії.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки засновник ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є державним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі, ДП як його дочірнє підприємство за своєю сутністю також є державним підприємством, адже діє на основі державної власності, переданої йому засновником у господарське відання, а відтак ОСОБА_6 є керівником підприємства державної форми власності, а тому зазначене ним Положення на нього не розповсюджується, зокрема і в частині завчасного попередження про припинення дії контракту.

За вказаних вище обставин апеляційна скарга підлягає в цій частині до задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно статті 138 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з наданого представником ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» розрахунку вбачається, що вирахування вказаних витрат здійснено з урахуванням відрядження в тому числі і водія, які не підлягають компенсації в порядку статті 138 ЦПК України, оскільки водій не є представником сторін, а тому до даної особи вказані норми не застосовуються.

Відповідач просить компенсувати йому витрати за втрачений заробіток, а не за відрив від звичайних занять, а тому відповідно до закону вказана компенсація вираховується пропорційно від розміру середньомісячного заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначені граничні розміри компенсації витрат сторін, а саме за втрачений заробіток стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у звязку з явкою до суду обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100; загальний розмір виплати не може перевищувати суми, розрахованої за відповідний час, виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В розрахунку наданому представником відповідача за довіреністю ОСОБА_4 від 22.02.2018 року зазначено, що його добова заробітна плата складає 714, 28 грн. (т. 2 а.с. 101), а в розрахунку від 14.03.2018 року ним зазначено суму в розмірі 818, 94 грн. (т. 2 а.с.152). Тобто наявні розбіжності у середній заробітній платі представника відповідача.

При цьому жодних довідок з виплат заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи, які б дали змогу вираховувати дійсний розмір середньої заробітної плати представником ОСОБА_4 до суду не надано, у звязку з чим вказані вимоги не підлягають до задоволення за їх недоведеністю.

Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено, що компенсації повязані з переїздом до іншого населеного пункту стороні на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Добові для відряджень по Україні встановлені в розмірі не більш ніж 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, визначеної станом на 1 січня податкового року, за кожен день відрядження (пп. «а» пп. 170.9.1 ст. 170 ПКУ).

З 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата встановлена на рівні 3200 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII) - максимальний розмір неоподатковуваних добових у 2017 році становив не більш ніж 320 грн. за добу.

Разом з тим, з 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата встановлена на рівні 3723 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII), максимальний розмір неоподатковуваних добових у 2018 році становить не більш ніж 372,30 грн. за добу.

В матеріалах справи містяться подорожні листи службового легкового автомобіля від 21 грудня 2017 року та 06 лютого 2018 року про відрядження до смт. Маньківка та відповідні посвідчення про відрядження на вказані дати надані представникам відповідача, а тому з огляду на встановлені граничні розміри компенсації повязані з переїздом до іншого населеного пункту підлягають до відшкодування витрати в розмірі 692, 30 грн.

Щодо відряджень на судові засідання на 23.02.2018 року та 14.03.2018 року, то у відповідності до протоколів судового засідання представник відповідача ОСОБА_4 був на них присутнім, проте належних підтверджень понесених ним витрат на проїзд до суду ним не надано, що унеможливлює здійснити їх компенсацію.

Керуючись ст. ст. 138, 141, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 28 березня 2018 року скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» та Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» судові витрати повязані з явкою до суду в розмірі 692, 30 грн. та судовий збір в розмірі 2 373, 70 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 1582, 47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2018 року.

Судді: