ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2657/17
Провадження №2/477/264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області

про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на житлову прибудову (літ.А2), розмірами 2,66х2,65 м, житловою площею 8,2 м.кв., яка добудована до житлового будинку (літ.А), що розташований в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20 та земельної ділянки, площею 0,2286 га, надану для будівництва та обслуговування даного житлового будинку. В 2014 році вона з чоловіком, добудували до будинку житлову прибудову, (літ.А2), розмірами 2,66х2,65 м, житловою площею 8,2 м.кв., не отримавши для цього відповідного дозволу.

Звернувшись до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області вона отримала відмову у прийнятті даної прибудови в експлуатацію через відсутність належної документації для цього.

Посилаючись на те, що самостійно збудувала на своїй земельній ділянці прибудову до будинку, яку не може зареєструвати, оскільки в теперішній час нормативні акти, які визначали можливість прийняти в експлуатацію самочинно збудований будинок втратили чинність, хоча дана прибудова побудована відповідно до норм та правил будування і без відхилень від цих норм, тому просила позов задовольнити і визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Ухвалою суду від 22 січня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року замінено первісних відповідачів Вітовську районну державну адміністрацію Миколаївської області та управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на належного відповідача Шевченківську сільську раду Вітовського району Миколаївської області, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області.

19 квітня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач не зявилася, від її представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області свого представника не направив, надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, та не заперечував щодо задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області свого представника не направило, про час та місце судового засідання повідомлене належним чином, надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, та розгляд справи на розсуд суду.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Порядок будівництва нерухомого майна, прийняття його в експлуатацію врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; Цивільним кодексом України; Законами України: «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими.

Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 21 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1615, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок, з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташований в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20 (а.с.7-8).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 21 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1616, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2286 га, яка розташована в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20, з цільовим призначенням- для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10-11).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного 06 вересня 2017 року комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» до житлового будинку, що розташований в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20, самовільно добудовано житлову прибудову (літ.А2), розмірами 2,66 х 2,65 м (а.с.17-25).

У той же час, при будівництві вищезазначеного обєкту в частині складання, оформлення та погодження дозвільної документації на здійснення будівництва забудовником порушені вимог зазначених правових норм, оскільки дозвіл на початок будівництва вона не отримала і проект будування не узгодила.

Відповідно до відповіді Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 07 листопада 2017 року, надану на звернення позивача щодо прийняття в експлуатацію даної житлової прибудови позивачу було відмовлено та розяснено, що норма закону, яка давала можливість прийняти в експлуатацію самочинно збудовані об'єкти втратила чинність 31 грудня 2015 року. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, передбачена можливість прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об'єкту у випадку визнання права власності на нього за рішенням суду та за умови можливості його надійної і безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта (а.с.13-14).

Спеціальною матеріально-правовою нормою, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визнано самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналогічні положення закріплені у пункті 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» в якому зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 376 ЦК України, предметом доказування у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є відсутність факту порушення прав інших осіб та істотних порушень будівельних норм і правил при здійсненні самочинної забудови.

Згідно змісту підпункту 1 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про містобудування» будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури, додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельних контроль та нагляд, який у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб визнати право власності на самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства такі повноваження діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31 грудня 2015 року відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», через що в іншому порядку, окрім судового, позивач не має можливості захистити свої права.

На підставі викладеного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на житлову прибудову (літ.А2), розмірами 2,66х2,65 м, житловою площею 8,2 м.кв., яка добудована до житлового будинку (літ.А), що розташований в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області по вул. Гагаріна, буд. 20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його підписання (проголошення).

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2, 57263, с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, вул. Гагаріна, 20, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, 57263, с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, вул. Шевченка, 34, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04375286.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, 54056, м. Миколаїв вул. Космонавтів, 61.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО