Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/725/18

2/330/375/2018

"11" вересня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

при секретарі Корнієнко М.М.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу між подружжям,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу між подружжям, мотивуючи тим, що 16 вересня 2006 року він, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області 16 вересня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №16. Після реєстрації шлюбу дружина набула прізвище ОСОБА_3. Під час шлюбу в нас народилися діти, а саме: 04 лютого 2008 року син ОСОБА_6 про що Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізькою області 15 лютого 2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 09, 21 серпня 2014 року син ОСОБА_7, про що Виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області 05 вересня 2014 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №31. Він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прожили у спільному шлюбі більше 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, але останнім часом вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Він та відповідач не одноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їх відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті їх розмов він прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для нас побудувати нове щасливе життя. З підстав наведених вище, збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому, у відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч.І ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому норма вказаної вище статті надає мені право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність дружини, тобто мене, або ж недосягнення нашими спільними дітьми одного року - відсутні. Тому позивач вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки наше подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як його інтересам так і його дружини. Крім того, неповнолітні діти, будуть проживати разом з матір'ю, а питання майна, набутого в період перебування його та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Заходів досудового врегулювання суперечки між сторонами не вживалося, оскільки законом та домовленістю такий обов'язок не передбачено; заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися, позивачем іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавалося; відсутні будь-які інші підстави, що мають наслідком відмову у відкритті провадження. Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв*язку з розглядом справи складає 704 грн. 80 коп. Таким чином позивач просить розірвати шлюб, укладений 16 вересня 2006 року між ним, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 16 від 16 вересня 2006 року.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що правовими підставами, на які посилається позивач у своїй позовній заяві є - ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. На думку позивача, викладене ним у позовній заяві дає йому достатньо підстав просити суд розірвати шлюб між ним і нею. Вважає, що у своїй позовній заяві її чоловік не навів достатніх підстав, підтверджених належними доказами, які б беззаперечно свідчили, що їх сім'я не може бути збережена, заради виховання наших двох малолітніх синів. Верховний Суд України неодноразово звертав увагу на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Тобто не можуть вважатися достатніми підставами до розірвання шлюбу тимчасовий розлад в сім'ї і конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також не обґрунтоване серйозними мотивами рішення одного або обох з подружжя небажання продовжувати шлюб. На підставі вищевикладеного вважає, що у позові повинно бути відмовлено заради збереження їх сім'ї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та представник ОСОБА_2 не заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідачем були здійснені всі можливі заходи для збереження сім»і в інтересах дітей, щоб вони проживали в повноцінній сім»ї, але позивач не має бажання проживати разом.

В судовому засіданні були вивчені надані матеріали справи, а саме: копія паспорта позивача ( а.с.3-4); копія паспорта відповідачки ( а.с.5-6); копія свідоцтва про шлюб ( а.с.7); копія свідоцтва про народження ОСОБА_3А.( а.с.8); копія народження ОСОБА_7 (а.с.9); довідка виконавчого комітету Кирилівської селищної ради від 18.05.2018 за № 852 ( а.с.14-15); відзив на позовну заяву ( а.с.20-22).

Судом встановлено, що 16 вересня 2006 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області 16 вересня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №16. Після реєстрації шлюбу дружина набула прізвище ОСОБА_3. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізькою області 15 лютого 2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 09, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що Виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області 05 вересня 2014 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №31. Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 прожили у спільному шлюбі більше 10 років, але останнім часом вони не можуть як сім'я проживати разом. Ухвалою суду від 25.06.2018 року сторонам надавався строк на примирення терміном два місяці для збереження сі»ї, але це не допомогло збереженню сімейних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 109,112 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу між подружжям - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 16 вересня 2006 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №16 від 16 вересня 2006 року розірвати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.В.Нестеренко