Справа № 182/3283/17
Провадження № 2/0182/415/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_5 «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було перейменовано в Акціонерне товариство ОСОБА_5 банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»).

Свої вимоги мотивують тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 19 жовтня 2010 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач не виконує, у звязку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом.

Станом на 28 травня 2017 року заборгованість ОСОБА_6 перед Банком становить 42 120 грн. 72 коп., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 11 995,91 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 26 042,87 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією 1600,00 грн.;

- штраф згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 1 981,94 грн.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_6 протиправно, всупереч Умов надання банківських послуг, не повертає позивачу кредит, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав та 03 квітня 2018 року від його представника ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в період з 07 жовтня 2010 року по 05 липня 2013 року відповідач працював в Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції та в цей період розрахункове-касове обслуговування «Зарплатний проект» Нікопольської ОДПІ здійснювалось у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтверджує, що для отримання заробітної платі він заповнював документи для отримання заробітної картки, однак заперечує факт заповнення та підписання заяви на отримання кредиту або будь-яких інших документів де б зазначалося про існування кредитних правовідносин між ним та Банком.

Також зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а тому заперечує, що з саме цими Умовами і в саме цій редакції позивач міг його ознайомити. Оскільки ці Умови носять односторонній характер та не можуть бути доказами в розумінні ЦПК України.

На думку представника відповідача, зі змісту позовної заяви не доведене належними доказами існування кредитного договору між відповідачем ОСОБА_6 та Банком. Крім того, позивачем не було надано жодного документа, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів, а тому вважає позов необґрунтованими та просить суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_6 До того ж вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності.

Позивач не погодився з обставинами викладеними представником відповідача у відзиві на позов та 04 травня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїй відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідачем була підписана заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У дані заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам . Підписавши заяву ОСОБА_5 та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку. Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах.

Крім того, відповідно до наказу Банку при укладанні договору від 19 жовтня 2010 року, разом з оформлення зарплатної картки, клієнту було одночасно оформлено й кредитну картку.

Під час судового засідання представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оспорювали факт укладання відповідачем договору про надання кредитних коштів та їх отримання, тому просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 оспорював факт укладання ОСОБА_6 спірного кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, тому просив суд витребувати в ПАТ КБ "ПриватБанк" оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 19 жовтня 2010 року з усіма додатками.

Матеріали справи містять копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 19 жовтня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6 про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу в кредит кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту в сумі 12 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5,6,46,47,49,50).

Враховуючи те, що чинним законодавством визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, без яких ухвалити законне і обґрунтоване рішення в справі неможливо, ухвалою суду від 22 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано в ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначені докази (а.с. 62).

Відповідно до вимог частин 2,3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, згідно відповіді наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19 січня 2018 року № 1417 надати оригінали кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (а.с.65)

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час доказів, які б спростовували доводи відповідача та його представника та доводили заперечення позивача, останніми суду не надано.

У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань.

Отже, позивачналежними та допустимими доказами мав, перш за все, довести факт укладення кредитного договору б/н від 19 жовтня 2010 року між ПАТ «ПриватБанк»» та ОСОБА_6, наявність у останнього невиконаних зобов'язань за таким договором, і лише після доведення факту порушення його прав, вимагати усунень цих порушень від винної особи.

Таким чином, суд приходить висновку, що АТ "ПриватБанк" розпорядилося своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

На підтвердження наявності між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором № б/н від 19 жовтня 2010 року та непогашеної за даним кредитним договором заборгованості в сумі 42 120,70 грн., позивачем до позовної заяви додано Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 7-30), копію Анкети-заяви б/н від 19 жовтня 2010 року (а.с.5,6,46,47,49,50) та розрахунок заборгованості станом на 28 травня 2017 (а.с. 3,4).

Згідно з Умовами і Правилами надання банківських послуг, кредитний договір має складатися із письмової Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та Правила надання банківських послуг затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, надані позивачем як доказ, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, а тому ці Умови не можна вважати належним доказом укладення між сторонами кредитного договору.

При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В той же час, позивачем не було надано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 19 жовтня 2010 року посилаючись на те, що її не виявлено в архівах Банку, а надана її копія не підтверджує факт наявності між сторонами договірних відносин, оскільки відповідач ОСОБА_6 заперечує факт її укладання та підписання.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та приймаючи до уваги те, що відповідач оспорює факт укладання спірного кредитного договору та отримання кредитних коштів, а ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів щодо укладання спірного договору, тому суд приходить висновку, що в задоволенні вимог АТ "ПриватБанк" необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,95,141,263-265,268 ЦПК, 6,11,526, 626,628,629,634,638,639 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити Акціонерному товариству ОСОБА_5 «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_7