Справа № 750/463/18 Провадження № 22-ц/795/487/2018 Головуючий у I інстанції - Рахманкулова І. П. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

за участі: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 27 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_3, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2/7 частин всіх видів заробітку щомісяця, до 1/2 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обгрунтування вимог заявленого позову позивач зазначала, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.06.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 2/7 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, віку трьох років до 1/14 частини всіх видів заробітку. Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.09.2001 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до 1/7 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З посиланням на статті 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 у вимогах заявленого позову вказувала про те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, може бути збільшений, внаслідок зміни обставин, які відбулися з часу ухвалення рішення Деснянським районним судом м.Чернігова від 29.01.2016 року, а саме, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, досягла повноліття, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, досягла трирічного віку, при цьому стан здоров'я неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_4 погіршився. При цьому ОСОБА_2 посилалась на ті обставини, що вона отримує невеликий дохід, не має змоги влаштуватися на постійну роботу, оскільки неповнолітні діти постійно хворіють та потребують регулярного лікування та оздоровлення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, задоволено частково. Судом збільшено розмір аліментів, що визначений рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року та стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. 08 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. З ОСОБА_3 на користь держави стягнуто 72 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.02.2018 року та ухвалити нове рішення, яким: 1. Збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року та стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 2/5 частин всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. 2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половину вартості додаткових витрат на дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в сумі 25 430 грн. щороку на лікування ОСОБА_5 до досягнення нею 12 - річного віку, та половину вартості путівки в санаторій "Бердянськ" для оздоровлення дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щорічно, в подальшому з урахуванням інфляції, до досягнення дітьми повноліття. При цьому необхідно зазначити, що вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 у суді першої інстанції не заявлялась, і відповідно, не була предметом розгляду суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, при цьому судом не взято до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги вказує на необхідність дотримання рівності прав дітей, а саме, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.11.2017 року з ОСОБА_3 на період навчання його старшої дочки ОСОБА_8 було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини (20%) всіх видів заробітку щомісяця. При цьому, як зазначає ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги, на утримання двох неповнолітніх дітей з відповідача стягнуто 1/3 частину всіх видів заробітку щомісяця, тобто, по 16,5% на кожну неповнолітню дитину. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що неповнолітні діти сторін спору мають хронічні захворювання, і витрати на їх лікування мають постійний характер. З посиланням на статтю 185 Сімейного кодексу України доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 розмір половини додаткових витрат на дітей в сумі 25 430 грн., які складаються із курсу лікування дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також витрат на санаторно-курортне лікування. За даних обставин ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь половину вартості додаткових витрат на дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в сумі 25 430 грн. щороку на лікування ОСОБА_5 до досягнення нею 12- річного віку, та половину вартості путівки в санаторій "Бердянськ" для оздоровлення дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щорічно, в подальшому з урахуванням інфляції, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.135,136), не з'явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони спору перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2010 року (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до їх повноліття, починаючи з 24.05.2015 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його доходів (заробітку) щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, віку трьох років.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2016 року зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.06.2015 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2/7 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.06.2015 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років до 1/14 частини всіх видів заробітку. Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення місцевого суду Болградського району від 28.09.2001 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до 1/7 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10-11).

У позовній заяві позивач зазначала, що на даний час дочка відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, досягла віку 18 років, дочка відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, досягла трирічного віку, і за даних обставин за вказаним рішенням суду першої інстанції з відповідача припинено стягнення аліментів у зазначеній частині. Крім того, неповнолітні діти сторін спору часто хворіють, потребуючи при цьому постійного лікування та оздоровлення. У вимогах заявленого позову ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2/7 частин всіх видів заробітку щомісяця, до 1/2 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ході судового розгляду даної справи судом також встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 додаткові витрати на навчання дочки ОСОБА_7 в сумі 6 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із 16.08.2017 року на період її навчання у Київській державній академії водного транспорту імені гетьмана ОСОБА_9, або до досягнення нею 23-річного віку (а.с.49-51).

З посиланням на фактичні обставини справи, а також на статтю 3; ч.1, ч.2 статті 27 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року), на статтю 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', на приписи статті 180; ч.2 статті 182, ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог заявленого позову. А саме, враховуючи, що законом покладено на батьків обов'язок щодо утримання неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей на період їх навчання, і що дочка відповідача - ОСОБА_7 навчається у Київській державній академії водного транспорту імені гетьмана ОСОБА_9, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, і питання стягнення аліментів на період її навчання вирішувалось судом, а також приймаючи до уваги, що з відповідача припинено стягнення аліментів на користь позивача до досягнення їх дитиною віку трьох років, тобто відбулась зміна обставин, суд першої інстанції вважав за можливе збільшити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей сторін спору до 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Також суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що доводи позивача щодо необхідності збільшення розміру аліментів до 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, що пов'язано із наявністю додаткових витрат на лікування та санаторно-курортне оздоровлення дітей можуть бути підставою для вирішення питання щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей у порядку, визначеному статтею 185 Сімейного кодексу України, але при визначенні розміру аліментів суд враховує також обов'язок відповідача утримувати повнолітню дочку ОСОБА_7 на період її навчання, і відповідний позов був предметом судового розгляду (а.с.49-51).

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаних висновків рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.01.2016 року та стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 2/5 частин всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги посилається на рішення Болградського районного суду Одеської області від 07.11.2017 року, яким з ОСОБА_3 на період навчання його старшої дочки ОСОБА_8 було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісяця. За даних обставин ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги стверджує, що на утримання двох неповнолітніх дітей з відповідача також необхідно стягнути аліменти у розмірі 2/5 частин всіх видів заробітку щомісяця, а саме, по 1/5 частині на кожну неповнолітню дитину. Вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.02.2018 року, оскільки вони не узгоджуються із приписами ч.3 статті 70 Закону України ''Про виконавче провадження'', відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 з посиланням на статтю 185 Сімейного кодексу України, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості додаткових витрат на дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в сумі 25 430 грн. щороку на лікування ОСОБА_5 до досягнення нею 12 - річного віку, та половину вартості путівки в санаторій "Бердянськ" для оздоровлення дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щорічно, в подальшому з урахуванням інфляції, до досягнення дітьми повноліття. З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.6 статті 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Згідно ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи, в тому числі, і із вимог заявленого ОСОБА_2 позову про збільшення розміру аліментів (а.с.2-4), в суді першої інстанції позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітніх дітей позивачем не заявлялись, і відповідно, не були предметом розгляду суду першої інстанції. Враховуючи вищенаведене, апеляційним судом не можуть бути прийняті та розглянуті позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на неповнолітніх дітей, оскільки вказані позовні вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2 її право на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, згідно статті 185 Сімейного кодексу України, яка регламентує участь батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які посилалися сторони, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 12.06.2018 року.

Головуючий:Судді: