Провадження № 22-ц/773/653/18 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Осіпука В. В.,

суддів Русинчука М. М., Матвійчук Л. В.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

державного виконавця Левчук І. О.,

представника боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року головний державний виконавець Другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним поданням. Покликалася на ті обставини, що у провадженні відділу ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 26 березня 2015 року за №161/12227/14-ц, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ «КБ «Надра» 50067 грн. 04 коп., за яким 26 вересня 2016 року відкрите виконавче провадження № 52339401. Також державний виконавець вказувала, що на виконанні у ДВС знаходиться постанова управління патрульної поліції у м. Луцьку № 151610 винесена 27 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь держави 510 грн. штрафу за якою 08 серпня 2017 року відкрите виконавче провадження № 54092234.

Оскільки, боржник ОСОБА_3, знаючи про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів, жодних проплат не зробив, незважаючи на вимоги державного виконавця, у відділ ДВС не з'являється, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, майна на яке можливо звернути стягнення немає, джерела його доходів не встановлені, то суб'єкт звернення просив суд встановити щодо ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на час виконання зобов'язань за вказаними виконавчими провадженнями.

08 лютого 2018 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ОСОБА_2 задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, шляхом заборони перетинати Державний кордон України до фактичного виконання ним зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 161/12227/14-ц, виданим 26 березня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Надра» 50067 грн. 04 коп. та постановою Управління патрульної поліції у м. Луцьку № 151610, виданою 27 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь держави 510 грн. штрафу

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 просить її скасувати як неправомірну, прийняту судом без з'ясування всіх обставин, що мають істотне значення для справи, яка порушує його права, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши пояснення субєкта звернення, представника боржника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_3 має невиконані боргові зобов'язання за рішенням суду перед ПАТ КБ «Надра» на суму 50067 грн. 04 коп. та перед державою у сумі 510 грн. і ухиляється від їх виконання, а тому є всі підстави для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Такий висновок суду є правильний.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено підставу для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, якщо вони ухиляються від виконання зобов'язань, покладених на них судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ч. ч. 1, 3-4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, а саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцьк перебувають виконавчі провадження № 52339401 та № 54092234, відкриті за виконавчим листом № 161/12227/14-ц, виданим 26.03.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Надра» 50 067, 04 грн. та постановою Управління патрульної поліції у м.Луцьку № 151610, виданою 27.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь держави 510 грн. штрафу (а. с. 34, 36, 48, 49).

Постановами державного виконавця від 26 вересня 2016 року та 08 червня 2017 року за вказаним виконавчим листом та постановою Управління патрульної поліції у м.Луцьку відкрито виконавчі провадження та запропоновано боржнику їх виконати в добровільному порядку (а. с. 34, 48).

Проте, боржником ОСОБА_3 добровільно вказані платежі на час звернення державного виконавця до суду з даним поданням не сплачені, і зазначені заборгованості залишаються непогашеними.

Крім того встановлено, що згідно наданих відповідей на запити державного виконавця нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, грошові кошти на рахунках, інші джерела доходів у боржника не виявлені (а. с. 18-33, 37-46).

Як вбачається із відповіді Управління інформаційної підтримки та координації поліції Головного управління національної поліції у Волинській області, за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль марки MAZDA 3, шасі № JNZBK12Z561346000, ДНЗ АС 8991 АС, який відповідно до постанови про розшук та затримання транспортного засобу оголошено в розшук. Станом на дату надсилання відповіді на запит державного виконавця вищевказаний автомобіль не розшукано (а. с. 25, 27).

Також встановлено, що 10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 викликався і не з'явився у ДВС, а 16 січня 2018 року був відсутній по місцю проживання, що не дало можливість державному виконавцю описати та арештувати його майно з метою подальшої реалізації для погашення боргу (а. с.16).

Наведені обставини, на думку суду, давали суду першої інстанції підстави вважати, що ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання рішення суду та постанови поліції про стягнення з нього грошових коштів.

Отже суд першої інстанції цілком правомірно і обґрунтовано задоволив подання державного виконавця, тимчасово обмежив боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду.

Оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Доводи ж апеляційної скарги, поданої боржником, про неправомірність оскаржуваної ним ухвали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді