Провадження №2/369/3823/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу та 3 % річних,

В С Т А Н О В И В:

До суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4, яке належить йому на праві власності, а саме 22/50 частини будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Кірова, 45.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити педмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу та 3 % річних, в якому просила стягнути із ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 867 206,55 грн., які складаються із суми боргу в розмірі 312 920,85 грн., процентів за користування вкладом 18 216,32 доларів США, що еквівалентно 514 793,20 грн., 3 % річних 1397,47 доларів США, що еквівалентно 39 492,50 грн..

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява не підлягає забезпеченню.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд не вбачає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним із заявленими позовними вимогами. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано відомостей , яка вартість майна на яке необхідно накласти арешт та чи співмірна вона із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу та 3 % річних відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук