Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 337/2972/17 Головуючий у 1 інстанції Бондаренко І.В.
Номер провадження 22-ц/778/386/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній власності, до якої додав заяву про звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою судді, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати і направити справу до Хортицького районного суду м. Запоріжжя на розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від сплати судового збору, суд першої інстанції послався на те, що до вказаної заяви заявником не надано доказів про незадовільний майновий стан, а довідка Державної фіскальної служби України від 01.12.2016р., яка додана до заяви, не свідчить про відсутність фактичних доходів у позивача.

Однак з таким висновком суду погодитися повністю не можна, оскільки він не підтверджується матеріалами справи.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (далі - Постанова) роз'яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

У п. 29 вищевказаної Постанови роз'яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній власності (а.с. 2).

До позову було додано заяву про звільнення від сплати судового збору або відстрочення судового збору на строк до ухвалення рішення у справі, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України (а.с. 3), в обґрунтування якої посилався на те, що має скрутний майновий стан, який підтверджується довідкою Державної фіскальної служби України № 73024 від 01.12.2016р., згідно якої у 2016 році заявник не мав доходів (а.с. 4).

Проте суддя першої інстанції, відмовивши у задоволенні заяви про звільнення заявника від сплати судового збору, не розглянув заяву ОСОБА_3 в частині про відстрочення сплати судового збору та не надав будь-якої оцінки його доводам щодо відстрочення сплати судового збору.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до правосуддя, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року у цій справі скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судового рішення складено 15.06. 2018 р.

Головуючий

Судді: