Ухвала

Іменем України

05 червня 2018 року

місто Київ

справа № 1111/4754/12

провадження № 61-28318ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінова ОксанаПименівна,

заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року у складі судді Іванової Л. А. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - ПАТ «РОДОВІД БАНК») звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця, в якій просило визнати незаконними дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінової О. П. (далі - Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області) під час ухвалення нею постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 квітня 2017 року ВП № 53425746; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 квітня 2017 року ВП № 53425746, винесену старшим державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвіновою О. П.

Скарга обґрунтовувалась тим, що дії старшого державного виконавця Літвінової О. П. з ухвалення оскаржуваної постанови є передчасними, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій з виконання виконавчого документу, який виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2012 року у справі № 1111/4754/12, повернення виконавчого документа порушує право стягувача ПАТ «РОДОВІД БАНК» на примусове виконання судового рішення, ухваленого судом на його користь.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК» відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 18 квітня 2018 року через засоби поштового зв'язку, ПАТ «РОДОВІД БАНК» просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 березня 2018 року, ухвалити нове рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що, на переконання заявника, державний виконавець порушила вимоги статей 10, 18, 36, 48, 53 Закону України «Про виконавче провадження» та абзацу другого пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5. Під час ухвалення оскаржуваних рішень суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на переконання заявника, не дослідив обставини справи у повному обсязі, не визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають до застосування.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Відмовляючи ПАТ «РОДОВІД БАНК» у задоволенні скарги, суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновки, що заявник у скарзі не зазначив, які саме необхідні дії не були здійснені державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення та не зазначено обставини, які не були враховані державним виконавцем при вчиненні дій з повернення виконавчого документа стягувачу. Заявник, як стягувач за виконавчим провадженням, має визначену статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Крім того, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, стягувач може заявляти виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем було проведено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, та проведено дії щодо встановлення майна боржників, на яке можна звернути стягнення. Згідно з протоколом № 1213229 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна на прилюдні торги було виставлено нерухоме майно яке належить ОСОБА_5, зокрема 1/2 частина нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, переможцем прилюдних торгів стало ТОВ «Київжитлосвіт», майно придбано на загальну суму 2 542 000, 00 грн. Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінової О. П. від 18 квітня 2017 року, в межах виконавчого провадження № 53425746, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 111/4754/12, 2/1111/1225/12, виданий 26.04.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, повернуто стягувачу ПАТ «РОДОВІД БАНК», у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які згідно із законом можливо звернути стягнення, та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 18 квітня 2020 року.

Верховний Суд врахував, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 18 названого Закону наведено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За правилами частин четвертої та п'ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та застосовані до них норми матеріального права Верховний Суд погодився з висновками судів про необґрунтованість доводів скарги.

Постановлені судові рішення, їх зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінової ОксаниПименівни, заінтересована особа - ОСОБА_5,відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик