Справа № 495/5112/18
№ провадження 2/495/2084/2018
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 вересня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Бучка І.В.,

Справа № 495/5112/18

за участю учасників справи:

від позивача особисто позивач ОСОБА_1;

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів,

представник відповідача на підставі довіреності ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, про збільшення аліментів, просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання відповідного позову і до повноліття дитини..

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом із матірю.

Зі свого боку вона докладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє повністю забезпечити потреби дитини, його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та інші життєві проблеми дитини.

Відповідач ухиляється від утримання свого неповнолітнього сина, при цьому є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу.

З вказаних вище підстав вона і звернулась до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надавши до суду письмовий відзив, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У своєму відзиві на позовну заяву від 17.08.2018 року відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав:

Він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який було розірвано рішенням Овідідопольського районного суду Одеської області від 24.10.2011 року та дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 було залишено проживати із ним.

Однак, розуміючи, що дитина все ж таки повинна бути разом із матірю, пішов на зустріч позивачу та надав нотаріально посвідчену згоду на проживання дитини разом із матірю.

Більш того, в подальшому він постійно їм допомагав матеріально, але ОСОБА_1 цього було замало, та в судовому порядку вона отримала право на аліменти.

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2017 року, з нього було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 02.08.2017 року та до досягнення повноліття дитиною, а саме до 17.08.2028 року.

Стверджує, що сумлінно виконує рішення суду.

Більш того, в теперішній час не працює та знаходиться на обліку в Овідіопольському районному центрі зайнятості.

Окрім іншого, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та має на утриманні троє малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (від першого шлюбу дружини), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (сумісні діти).

Будь-яких змін у майновому стані в сторону поліпшення у нього не відбулось, а навпаки, він втратив роботу, та будь-якого іншого доходу, крім випадкових заробітків, у нього немає.

Посилаючись на ст. 182 СК України та ЗУ «Про державний бюджет» стверджує, що сплачує на утримання сина аліменти у розмірі визначеному законодавством.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 228906 /л.с.4/.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.10.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, зареєстрований 28.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 420 розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено проживати з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /л.с.6/.

Також, матеріали справи містять нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_2 від 12.08.2014 року про те, що він дає згоду на проживання малолітнього сина ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 /л.с.5/.

У відповідності до довідки № 418, виданої Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 06.02.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своїми дітьми: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно акту обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради /л.с.7-8/.

Тож, позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки є працездатною особою.

У відповідності до довідки № 398/17/02 від 31.07.2018 року, виданої Овідіопольським районним центром зайнятості, станом на 31.07.2018 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Овідіопольському районному центрі зайнятості з 30.07.2018 року.

Згідно акту перевірки будинку (квартири) за адресою: АДРЕСА_1, будинок належить ОСОБА_5 (згідно договору купівлі-продажу від 16.10.2002 року).

У вказаному будинку проживають без реєстрації: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12.

Також, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_5, яка підтверджує, що знаходиться у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 з 2012 року. Від вказаного шлюбу має спільних з ОСОБА_2 дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Більш того зазначила, що ОСОБА_2 утримує її сина від першого шлюбу.

У якості обґрунтування своїх стверджень про належне виконання зобовязань зі сплати аліментів, відповідач приєднав до матеріалів свого відзиву дублікати квитанцій від 26.12.2017 року, 06.02.2018 року, 11.03.2018 року, 06.04.2018 року, 10.05.2018 року, 30.06.2018 року та від 31.07.2018 року, які підтверджують сплату ним аліментів у розмірі 1005,03 грн. на користь ОСОБА_1 у вказані вище місяці.

Позивач в свою чергу надала до матеріалів справи довідку № 35 від 27.06.2018 року про відвідування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13 психіатра, виписку з історії хвороби № 6481/416 неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13 та рецепт на придбання ліків з квитанціями про їх розрахування.

Згідно характеристики ОСОБА_4, виданої Старокозацьким навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_4 вступив до 1 класу Старокозацького НВК 01.09.2017 року. В учнівському колективі адаптувався швидко. До навчання ставиться відповідально, активно працює на уроках. Ярослав старанний, спокійний, дисциплінований. Виховується у неповній сім`ї. Мати цікавиться шкільним життям сина, відвідує батьківські збори, допомагає сину у навчанні. У хлопчика є все необхідне навчальне приладдя, шкільна і спортивна форма.

Згідно повідомлення класного керівника ОСОБА_4, його мати ОСОБА_1 здала всі кошти необхідні для навчання дитини (на ремонт класу, на друковані зошити, на фонд класу).

Також позивач приєднала до матеріалів справи лист № Б-1043-09 від 13.07.2018 року з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, з якого вбачається, що у провадженні Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 06.12.2017 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №495/5799/17, виданого 21.11.2017 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів, борг станом на 30.06.2018 року складає 10 903,23 грн.

Проте, суд ставиться критично до вказаного вище листа-повідомлення, оскільки він не встановлює заборгованість по аліментам відповідача, не відноситься до його особи, як доказ ухилення відповідача від сплати аліментів на користь неповнолітнього ОСОБА_4

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

ОСОБА_13 Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.07.2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 1944 гривні.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20.10.2017 року, розмір аліментів визначений в межах чинного законодавства, прийнявши до уваги, що зміни матеріального чи сімейного стану в бік поліпшення платника аліментів, чи зміна матеріального чи сімейного стану стягувача аліментів в бік погіршення не відбулась, прийнявши до уваги стан здоровя дитини, враховуючи те, що відповідач перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, має на утриманні інших дітей, а аліменти на неповнолітнього ОСОБА_9, 17.08.2010 року сплачує своєчасно та у повному обсязі, суд дійшов до висновку, що підстав для збільшення розміру аліментів судом немає, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів є необгрнутованими, недоведеними та такими, що задовлені бути не можуть.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13 має бути збільшений, не навела жодних достатніх підстав для цього, не обґрунтувала свої позовні вимоги, у звязку із чим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-184,191, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, паспорт серії КМ 841333, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків: НОМЕР_1, що мешкає за адресою: вул. Шевченко, 75 в с. Старокозаче Білгород Дністровського району Одеської області, 67730.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15, паспорт серії КК 147536, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків: НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя: