АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ск/774/7/18 Справа № 774/111/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Лаченкова О.В.
15 червня 2018 року УХВАЛА
Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Лаченкової О.В.
при секретарі - Кошара О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» 24 листопада 2014 року у справі № 6342/2014 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором №SAMDN5054 від 04.11.2010 року в сумі 22 029,79 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн.

Всього підлягає стягненню 22 529,79 грн.

Відзивів на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів третейської справи № 6342/2014, що в листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір №SAMDN5054, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Станом на 31 жовтня 2014 року у ОСОБА_1 за вказаним договором утворилась заборгованість в розмірі 22 029,79 грн., яка складається з наступного:

- 9522,20 грн. - заборгованість за кредитом;

- 9432,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1550,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1025,23 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 24 листопада 2014 року у справі № 6342/2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №SAMDN5054 від 04.11.2010 року в сумі 22 029,79 грн. та витрати по оплаті третейського збору в сумі 500,00 грн.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 16, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Незалежно від предмета й підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-2712цс15.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 24.11.2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 458 ЦПК України визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року підлягає задоволенню, а відтак вказане рішення третейського суду підлягає - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 268,259,458,460 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Лаченкова