Номер провадження 2/754/3211/18
Справа №754/192/18
23 травня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Малинки А.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління юстиції в місті Києві про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління юстиції в місті Києві про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4, за яким залишилось спадкове майно, до кола якого входить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, та після смерті якого спадкоємцями першої черги є сторони по справі. У встановлений законом термін позивач звернулась до 15-київської державної нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини, однак 22.11.2017 остання отримала від державного нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва на спадщину за законом на вказану квартиру, у зв'язку із з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та внаслідок чого позивач змушена звертатись до суду і з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд визнати за нею в порядку спадкування права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті її батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
Ухвалою судді від 12.01.2018 було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні.
В ході підготовчого розгляду справи судом за клопотанням сторони позивача було витребувано письмові докази, а саме витребувано від 15-київсьокої державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №1956/2004, що була відкрита після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.
Ухвалою суду від 02.04.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Крім того, представник не заперечувала щодо проведення заочного розгляду та ухвалення за результатами розгляду справи заочного рішення, у зв'язку з неявкою відповідача.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за його адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, конверти з судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать матеріали справи. Разом з тим, судом вживались заходи щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, шляхом вручення судової повістки ЖБК «Автомобіліст», що обслуговує будинок, в якому проживає відповідач.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління юстиції в місті Києві, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, у судове зсідання не з'явився. Крім того, в ході підготовчого розгляду справи представником третьої особи - Чумаковою М.В. було направлено на адресу суду письмові пояснення щодо пред'явленого ОСОБА_2 позову, згідно яких третя особа залишає розгляд вказаних позовних вимог на розсуд суду, розгляд справи просили проводити за відсутності їхнього представника.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі нез'явившихся відповідача та представника третьої особи на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановити заочне рішення у справі.
Вислухавши вступне слово представника позивача - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4, у віці 62 років, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.4, 51).
З наданої суду копії спадкової справи №1956/2004, заведеної 15-київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, вбачається, що 02.12.2004 та 22.11.2017 позивач звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, а саме квартири АДРЕСА_1, після смерті його батька, при цьому зазначивши, що окрім неї спадкоємцем першої черги є її брат, син померлого та відповідач у справі - ОСОБА_3 (а.с.46).
Згідно Постанови державного нотаріуса 15 київської державної нотаріальної контори від 22.11.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті її батька - ОСОБА_4, у зв'язку із відсутністю у спадкоємців необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.62).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України.
Як вбачається з відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 - не зареєстровано (а.с.61).
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про власність" (діючого на момент виникнення правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.
Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіліст», яка була видана померлому ОСОБА_4, як власнику кооперативної квартири АДРЕСА_1, зазначено, що сума пайового внеску на квартиру у розмірі 2992 руб. була сплачена 09.08.1978 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Вказана квартира розташована на 8 поверсі дев'ятиповерхового будинку, квартира однокімнатна, ізольована, складається із окремих кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, балконів. Громадянин ОСОБА_4 є членом ЖБК «Автомобіліст» з 17.07.1978 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1050 від 17.07.1978 року (а.с.6).
У відповідності до положень ст. 384 Цивільного кодексу України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, вона включається до складу спадщини.
Як встановлено вище, ОСОБА_4 повністю сплатив пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1.
Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства, спадкодавець ОСОБА_4, за життя набув право власності на вказану квартиру.
Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що виплата паєнакопичення відбулась, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2700 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 321, 328, 384, 392, 1218, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.4, 10, 12, 13, 18, 19, 57, 76, 79, 81, 88, 95, 141, 209, 280-284, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2700 грн..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повний текст судового рішення складено 01.06.2018.
Суддя: