Справа № 713/912/18
Провадження №2/713/412/18
04.09.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Вашківецька міська рада Вижницького району Чернівецької області, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності на земельну ділянку в зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи - Вашківецька міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності на земельну ділянку в зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок.
Продавши вказаний житловий будинок ОСОБА_2 20.02.2008 року виписалася від нього та переїхала в с. Волока Вижницького району Чернівецької області на постійне місце проживання до своєї сестри.
Будучи власником вказаного житлового будинку, звернулася до Вашківецької міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею орієнтовно - 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться під житловим будинком та надвірними господарськими будівлями та спорудами, що куплені нею.
Їй було повідомлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, цільовим призначенням -для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером НОМЕР_2, що за адресою: АДРЕСА_1 є фактично сформованою та згідно рішення 7 сесії 5 скликання Вашківецької міської ради від 16.03.2007 року передана у власність ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 05.02.2008 року. Вказаний державний акт про право власності на землю Вашківецькою міською радою видано їй.
Вважає, що будучи власником житлового будинку та прилеглих до нього надвірних будівель і господарських споруд, що в АДРЕСА_1, вона має право на набуття у власність земельної ділянки, яка є належною до цього житлового будинку та для його обслуговування.
Земельна ділянка загальною площею 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 є сформованою, має конкретно визначений кадастровий план та кадастровий номер НОМЕР_2, з каталогом координат на місцевості (в натурі) і належала попередньому власнику ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 05.02.2008 року, який вона так і не отримала, оскільки у відповідності до пункту 9 зазначено вище договору купівлі-продажу фактично передала їй куплений житловий будинок, що на цій земельні ділянці, як і саму земельну ділянку під час укладання цього договору, тобто 27.12.2007 року.
Посилаючись на ст.ст.181, 377 ЦК України, ст.120 ЗК України просила припинити право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2, як попереднім власником, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 05.02.2008 року та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 в зв'язку з набуттям нею права власності на розташований на ній житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями і спорудами.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила та у встановлений судом строк відзив на позов не надала.
Представник третьої особи - Вашківецької міської ради у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надав суду відзив на позов, у якому позов визнав, просив справу розглядати без участі їх представника.
Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.
З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
13.02.2008 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17718302, виданого 13.02.2008 року ДКП «Вижницьке РБТІ».
Вказаним договором розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не визначений.
На підставі рішення 7 сесії 5 скликання Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 16.03.2007 року ОСОБА_2 05.02.2008 року Вижницьким районним відділом земельних ресурсів видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий НОМЕР_4, що підтверджується копією вказаного державного акту.
Згідно копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №450/0/191-18 від 07.05.2018 року, виданого Відділом у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 становить 103755,35 грн.
Відповідач ухиляється від оформлення у встановленому законом порядку цивільно-правових угод щодо передачі права власності на спірну земельну ділянку позивачу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Статтею 334 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) було передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
Статтею 657 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Враховуючи зазначені вимоги законів суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу серія ВКВ №910226 від 27.12.2007 року, який посвідчений нотаріально 27.12.2007 року є укладеним з 13.02.2008 року, тобто з моменту державної реєстрації.
Підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надано роз'яснення, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст.120 ЗК України в редакції від 27.04.2007 року - переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.
Відповідно до ст.377 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Частиною 1 ст.120 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) було встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Так, відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частиною 1 ст.125 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Згідно ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
З досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що:
станом на 27.12.2007 року - час підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку зазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_2 був відсутній;
станом на 13.02.2008 року - час державної реєстрації, а отже укладення зазначеного договору купівлі-продажу, у ОСОБА_2 виникло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок у зв'язку з отриманням 05.02.2008 року Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3;
до укладення договору купівлі-продажу земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок, набула ознак об'єкта права власності;
у зв'язку з тим, що договір був посвідчений нотаріально 27.12.2007 року, а державний акт отриманий 05.02.2008 року, розмір земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, договором купівлі-продажу житлового будинку не був визначений;
з часу укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що в АДРЕСА_1 земельна ділянка, на якій він розміщений, перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1;
відповідач ухиляється від оформлення у встановленому законом порядку цивільно-правових угод щодо передачі права власності на спірну земельну ділянку позивачу.
Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 13.02.2008 року до ОСОБА_1 на підставі ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, а тому її позов в частині визнання права власності на земельну ділянку обґрунтований та підлягає до задоволення.
Позовна вимога ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності підстав для припинення права власності на земельну ділянку, передбачених ст.140 ЗК України та ст.346 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу).
Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст.ст.334, 377, 640, 657 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу), ст.ст.120, 125, 126 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу), керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 України, Суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий НОМЕР_4, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Апеляційного суду Чернівецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Пилип'юк