Справа № 380/636/18 Головуючий у І інстанції Лісовенко П. І.
Провадження № 22-ц/780/3223/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 19.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сушко Л.П., Сержанюка А.С., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Білоцерківської міської лікарні №2 до ОСОБА_2, третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року позивач ОСОБА_3 заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Білоцерківської міської лікарні №2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради, про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Білоцерківської міської лікарні №2 кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину малолітнього ОСОБА_4 в сумі 5900грн. 20коп.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу

Не погоджуючись з вказаною ухвалою заступник керівника Білоцеркіської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Зазначає, що прокурором обґрунтовано підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави так як Білоцерківська міська рада та Білоцерківська міська лікарня № 2 з вересня 2017 року по 16 травня 2018 року не вжили зиходів щодо звернення до суду з відповідним позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17.05.2018 року, позовну заяву першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, залишено без руху та надано строк протягом пяти днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року позовну заяву першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Білоцерківської міської лікарні № 2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що прокурором не обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави, в особі Білоцерківської міської ради, оскільки позивачем не наадано доказів щодо нездійснення або неналежним чином здійснення Білоцерківською міською радою відповідних повноважень віднесених до її компетенції. Також суд зазначав, що і Білоцерківська міська рада Київської області здатна самостійно представляти свої інтереси в суді.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1, 2,3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно із ч. 4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Аналогічні положення викладені у пункті 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КабінетуМіністрів України№ 545від 16 липня 1993 року.

У позовній заяві прокурор посилається на те, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 здійсненні Білоцерківською міською лікарнею № 2 в 2017 році та вимог про вирішення питання примусового стягнення цих коштів у судовому порядку останніми не заявлялось, що призводить до ненадходження коштів до відповідних бюджетів та, в свою чергу, негативно впливає на діяльність лікувальних закладів щодо належного забезпечення конституційного права осіб на безоплатне медичне обслуговування та порушує інтереси держави.

В позові прокурор зазначав, що предявляє його саме з метою захисту прав держави, оскільки уповноваженими органами не було здійснено даних дій за обєктивної можливості звернення з позовом протягом тривалого строку.

Викладене свідчить про небажання зазначених субєктів владних повноважень виконувати свої обовязки щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, що в свою чергу відповідно до закону наділяє прокурора повноваженнями на звернення з відповідним позовом до суду.

Колегія суддів дійшла до висновку про наявність у прокурора підстав звернутися до суду з метою захисту інтересів держави з даним позовом, і такі підстави були обґрунтовані ним у позовній заяві.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: