Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/73/16-ц Головуючий у 1-й інст. Прищепа Т.П.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
07 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ спільного майна подружжя,
До Апеляційного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, із посиланням на те, що при винесенні постанови апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки ЗАЗ LANOS, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, укладеного 17 січня 2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, та залишення вищевказаного автомобіля у власності ОСОБА_1 скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні даних вимог відмовлено. У решті рішення залишено без змін.
Згідно зі змістом частини 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Із матеріалів справи вбачається, що при винесенні постанови від 25 квітня 2018 року не було вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.
Частина девята ст. 141 ЦПК України передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 потайки від ОСОБА_2 відчужив автомобіль, який належав їм на праві спільної сумісної власності, та у добровільному порядку половину від вартості транспортного засобу позивачу не віддав, остання вимушена була звертатися до суду за захистом порушеного майнового права із відповідним позовом.
Отже, даний спір виник внаслідок саме неправомірних дій ОСОБА_1, а тому апеляційний суд вважає справедливим покласти на останнього судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору.
За таких обставин, витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання ним апеляційної скарги, останньому не відшкодовується, а судові витрати, понесення яких довела належними та допустимими доказами ОСОБА_2, в силу положень абзацу першого частини восьмої ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача ОСОБА_1
Так, при звернені до суду ОСОБА_2 вимушена була оплатити позовну заяву судовим збором у сумі 551,20 грн, що підтверджується квитанцією від 26 січня 2016 року (а.с.1 т.1).
Відповідно до змісту частини шостої ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Під час розгляду справи, враховуючи обрану відповідачем позицію захисту, позивач змушена була заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке судом було задоволено, а витрати за проведення експертизи покладені на ОСОБА_2 (а.с.150 т.1). Із довідки від 27 вересня 2016 року №099 убачається, що судовий експерт отримав від позивача за визначення ринкової вартості автомобіля 950 грн. (а.с.70 т.2). Експертиза проведена, а тому у суду відсутні будь-які сумніви з приводу достовірності відповідних доказів (а.с.160-163 т.1).
Оскільки представник ОСОБА_2 поніс витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту в сумі 808 грн., що підтверджується квитками на автобус, то такі витрати підлягають відшкодуванню (а.с. 186-201 т.1).
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі вимоги Закону не дотримані, детальний опис у матеріалах справи відсутній. Окрім того, сплата гонорару повинна підтверджуватися платіжним дорученням, квитанцією установи банку про прийняття платежу готівкою, чого також у матеріалах справи немає, а довідка не може вважатися належним доказом (а.с.202 т.1). Відшкодування добових, сплачених представнику, чинним ЦПК України не передбачено.
Щодо понесення витрат, повязаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, то слід зазначити, що зі змісту даних оголошень убачається, що виклик до суду здійснювався не відповідача ОСОБА_1, а тому стягнення таких витрат з останнього є неправомірним.
Керуючись ст.ст. 141,270,259, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ спільного майна подружжя щодо судових витрат.
Стягнути із ОСОБА_1 (Житомирська обл., смт. Ємільчине, вул. Садова, 18; реєстраціний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; реєстраціний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 551,20 грн., витрати, повязані з проведенням експертизи 950 грн. та витрати, повязані з переїздом представника до іншого населеного пункту 808 грн., а всього 2 309, 20 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 червня 2018 року.
Головуюча Судді: