пр. № 2-н/759/214/18
ун. № 759/6490/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року суддя Святошинського районного суду м.Києва П'ятничук І.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Вивчивши подану заяву, суддя дійшов висновків про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно положення п. 4 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь заявника ОСОБА_1 на його утримання аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та стягнути заборгованість зі сплати аліментів починаючи з липня 2015 р.

Згідно положення п. 3 ч. 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено відсутність правових підстав у видачі судового наказу про стягнення аліментів з боржника на користь заявника на утримання самого заявника, оскільки статтею 161 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для видачі судового наказу, не передбачено у наказному провадженні стягнення аліментів за минулий період.

Крім того, як вбачається з поданої до суду заяви з заявою звертається ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, тоді як відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. « Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 17. Вказує на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом, таким чином не вбачається права неповнолітньої особи на звернення до суду з даною заявою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Роз'яснити право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя І.В.П'ятничук