АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Чернівці

справа № 725/3269/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 липня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Скуляка І.А., дата складання повного тексту невідома, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3 500 грн. щомісячно, про те в ході розгляду справи уточнивши позовні вимоги просила стягнути ? частки від всіх видів доходів ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 05.08.2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.03.2013 року. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_3 та, оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, просила позов задовольнити.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісяця, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині відмовлено.

Допущено негайне виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав на нього

Провадження №22-ц/794/989/18 Категорія 50

апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про відмову у задоволені позову. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не враховано, що він на даний час офіційно не працює, має на утриманні дружину ОСОБА_4, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для сплати лише ? частини від доходів.

Вказує, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4).

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.3).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-24, 26).

Згідно довідки Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості №3975 від 12.07.2018 року ОСОБА_2 був зареєстрований як безробітній з 06.11.2017 року по 23.05.2018 року (а.с.27).

Відповідно до ч.1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд першої інстанції вірно визначився з обов'язком батька утримувати неповнолітню доньку, однак помилково застосував вимоги ст.184 СК України до спірних правовідносин, оскільки позивач в порядку, передбаченому ЦПК України, змінила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання доньки в часті від заробітку, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою від 27.07.2018 року (а.с.35).

Отже, керуючись нормами матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи перебування на утриманні відповідача іншої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у ? частці від доходу, виходячи з вимог ч.3 ст.181 СК України.

Відповідно до пп. 1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 липня 2018 року в частині визначення способу стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів його заробітку (доходу).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, І.М. Литвинюк/