АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/5310/14-ц

Провадження № 22-ц/787/1189/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

головуючого Гордійчук С. О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року, ухваленого в складі судді Красовського О.О., повний текст якого складено 22 грудня 2016 року, у справі №570/5310/14-ц,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та поділ його в натурі.

Позовна заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Посилаючись на ч.1 ст. 1266 ЦК України зазначають, що після смерті їх батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вони є спадкоємцями першої черги в порядку представлення нарівні з відповідачем ОСОБА_3 Вказують, що прийняли спадщину, оскільки вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак на даний час не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 79-80, 99 т. 2) просили визнати за ними право спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та виділити частину майна в натурі. Також просять суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та поділ його в натурі задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину ідеальної частки будинковолодіння, а фактично 52 % частини будинковолодіння (по 26 % будинковолодіння за кожним) АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, виділивши їм в натурі майно згідно до висновку № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу І, перший співвласник (синій колір на схемі розподілу №1): кімнату 1-4 площею 19,6 квадратних метрів; коридор 1-5 площею 5,2 квадратних метрів; кімнату 1-6 площею 16,2 квадратних метрів; веранду а1 (коридор 1-8) площею 3,0 квадратних метрів; ганок (сходи а3); сарай (Б), що складає 52% будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишити у спільному користуванні.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину ідеальної частки будинковолодіння, а фактично 48 % частини будинковолодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, виділивши йому в натурі майно згідно до висновку № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу І, другий співвласник (зелений колір на схемі розподілу №1): коридор 1-1 площею 8,7 квадратних метрів; кухню 1-2 площею 18,3 квадратних метрів; кімнату 1-3 площею 14,2 квадратних метрів; веранду а (коридор 1-7) площею 4,2 квадратних метрів; погріб (Пг/А-1); ганок (сходи а2); сарай-гараж, літню кухню (В), що складає 48 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишити у спільному користуванні.

Відшкодування компенсації за нерівність часток на користь ОСОБА_3 в сумі 3521,50 грн. слід здійснити за рахунок коштів, внесених позивачем ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду згідно квитанції від 24 жовтня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3820,00 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 306,60 грн. судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право на спадкування 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 майна в порядку представлення після смерті їх батька ОСОБА_5 в рівних частках. Суд виходив з того, що оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння у позивачів відсутній, відповідач документів на спірний будинок не надає, а тому за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів нотаріус не може вчинити нотаріальні дії щодо оформлення спадкових прав позивачів на вказане майно. При задоволенні позову в частині виділу позивачам частки майна, яке позначене синім кольором у 1 варіанті висновку експертизи від 16 травня 2016 року, суд виходив з реальної можливості розподілу спірного будинку, господарських будівель та споруд; врахував висновок експерта, порядок користування житловим приміщенням, який фактично склався між сторонами, пропозицію позивачів та надані ними відповідні пояснення щодо варіантів розподілу майна, внесені ОСОБА_2 грошові кошти на депозит суду з метою реалізації прав відповідача на отримання компенсації за нерівність часток та наявність у відповідача іншого житла в м. Рівному. Суд вказав, що такий варіант є прийнятним з точки зору користування будинковолодінням, відповідатиме інтересам сторін у справі та не порушуватиме їх прав.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 20 жовтня 2015 року судом призначено судову інженерно-технічну експертизу без відома відповідача, що позбавило його можливості заявити клопотання про проведення експертизи в іншій експертній установі, обмежило права заявити експерту відвід, поставити питання, які його цікавлять. Зазначає про безпідставність посилання суду на визначений сторонами порядок користування спірним будинком, оскільки такого порядку ніколи не існувало, так як позивачі у спірному будинку володінні не проживають. Зазначає про безпідставність вирішення питання про розподіл земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням, оскільки така земельна ділянка ні в користування, ні у власність сторонам не виділялася. Не погоджуючись з варіантом розподілу житлового будинку вказує, що суд не зазначив об'єктивних причин розподілу за 1 варіантом та не врахував, що він отримує в натурі ту частину житлового будинку, яка розташована в глибині двору, що утруднює йому можливість проходу до входу в частину будинку (позначеної зеленим кольором) з підстав незадовільного стану його здоров'я, що підтверджується встановленою 2 групою інвалідності довічно. Зазначає, що іншого житла, на відміну від позивачів, для постійного проживання не має. Вважає безпідставними посилання суду на рішення виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради від 23 жовтня 2014 року № 108 про присвоєння поштової адреси Ѕ частині спірного житлового будинку, оскільки таким рішенням визначається порядок користування спірним домоволодінням.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі вказують, що рішення суду законне та обґрунтоване, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4

Після його смерті відкрилась спадщина на будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями спадкового майна є : відповідач ОСОБА_3 - син спадкодавця, а також позивачі внуки - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за правом представлення після смерті їх батька ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і був сином спадкодавця.

08 травня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті їх діда ОСОБА_4 за правом представлення.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до приписів ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №8303-8304 від 16 травня 2016 року можливо розділити спірний житловий будинок в натурі відповідно до ідеальних часток 1/2 та 1/2 (1/4+1/4) кожного із співвласників. З технічної точки зору розподіл вказаного жилого будинку можливий в натурі, за умови незначного відхилення від ідеальних часток .

Експертом запропоновано два варіанти розподілу спірного будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 погодився із другим варіантом розподілу будинку запропонованим експертизою покликаючись на те, що такий варіант найбільш відповідає розміру належної йому частки у спадковому майні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Таким чином, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який знаходиться у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Крім того, судом встановлено, що відповідач у вказаному будинку не проживає, а належні та достатні докази того, що позивачі проживають у будинку з 2014 року і з цього часу між співвласниками склався порядок користування спірним будинком в матеріалах справи відсутні.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Таким чином, з урахуванням позовних вимог, обставин справи, норм матеріального права та пояснень сторін, колегія суддів дійшла висновку, що поділ будинку в натурі слід провести за другим варіантом судової інженерно-технічної експертизи, з виплатою компенсації за відступлення від рівності часток.

При цьому, апеляційний суд враховує, що другий варіант поділу будинку, запропонований експертом відповідає найбільш ефективному використанню нерухомого майна сторонами, найменшому відхиленню від ідеальних часток співвласників, компенсація за відхилення від ідеальної частки є мінімальною, такий поділ надає можливість користування кожним із співвласників своєю частиною окремо що відповідає вимогам закону та роз'ясненням, які містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок».

Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, ст.ст. 364,367 ЦК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та поділ його в натурі задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину ідеальної частки будинковолодіння по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, виділивши їм в натурі майно згідно висновку № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу ІІ, перший співвласник (жовтий колір на схемі розподілу №2): кімнату 1-3 площею 14,2 кв.м.; кімнату 1-4 площею 19,6 кв.м.; коридор 1-5 площею 5,2 кв.м.; веранду а1 (коридор 1-8) площею 3,0 кв.м.; ганок (сходи а3); сарай (Б), що складає 51 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишити у спільному користуванні.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину ідеальної частки будинковолодіння по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, виділивши йому в натурі майно згідно висновку № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу ІІ, другий співвласник (рожевий колір на схемі розподілу №2): коридор 1-1 площею 8,7 кв. м.; кухню 1-2 площею 18,3 кв.м.; кімнату 1-6 площею 16,2 кв.м.; веранду а (коридор 1-7) площею 4,2 кв.м.; погріб (Пг/А-1); ганок (сходи а2); сарай-гараж, літню кухню (В), що складає 49 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишити у спільному користуванні.

Компенсувати ОСОБА_3 1311,50 грн. за нерівність часток у вказаному будинковолодінні за рахунок коштів, внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду згідно квитанції №147 від 24 жовтня 2016 року.

Територіальному управлінню ДСА України в Рівненській області повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 2210,00 грн., які внесені ним на депозитний рахунок суду згідно квитанції №147 від 24 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2018 року.

Головуючий :

Судді :