№ 207/3629/16-ц
№ 2/207/356/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : САВЧЕНКО В.О.

при секретарі : МОСПАН С.Б.

за присутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, Адміністрації Південного району Камянської міської ради, що уповноважена на зняття осіб з реєстраційного обліку про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

встановив:

20.12.2016 року ОСОБА_1 через свого представника по довіреності ОСОБА_4 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, Адміністрації Південного району Камянської міської ради, що уповноважена на зняття осіб з реєстраційного обліку про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, а саме: будинком за адресою провулку Пільщиківському № 42 у м. Камянському Дніпропетровської області. В позовній заяві зазначає, що вона є власником вищезазначеного житлового будинку. Відповідно до довідки про склад сімї, акту про фактичне проживання (не проживання) осіб у вказаному будинку на даний час мешкає її мати ОСОБА_3, та зареєстрований але фактично не мешкає колишній чоловік матері ОСОБА_2 з яким розірвано шлюб 08.11.2016 року. З червня 2016 року відповідач по справі забрав свої речі, та виїхав з будинку, в якому зареєстрований. Тобто з того часу проживає за іншою адресою. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просила визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням виселити відповідача.

У судове засідання зявився представник позивача адвокат ОСОБА_5 Т, надав суду усні пояснення щодо заявленого позову, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. просив заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Заявила клопотання про приєднання доказів у справі відповідь Заводського районного у місті Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області на запит адвоката про наявність у ОСОБА_2 зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_6 з 05.08.1978 року по 2006 рік актовий запис №1055.

У судове засідання Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що вважають вказане майно спільним майном подружжя і відповідна справа розглядається цим судом у іншому складі. Також повідомив про наявність в провадженні суду іншої судової справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення. Заявив клопотання про обєднання даної справи зі справою про поділ майна подружжя та клопотання про зупинення розгляду справи до набрання чинності рішення суду у справі про поділ майна подружжя та клопотання про допит свідків.

Відповідач ОСОБА_2 особисто у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, письмових заперечень щодо позовних вимог не надавав.

Треті особи до судового засідання не зявлялись про час та місце були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Ухвалою від 03.03.2017 року Баглійським районним судом відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про обєднання справ та зупинення провадження по справі (з виходом до нарадчої кімнати).

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_8, який повідомив суду, що не знає позивачку ОСОБА_1 що йому зі слів відповідача ОСОБА_2 відомо про його шлюб з ОСОБА_3 про не дуже приязні відносини між подружжям та про факт проживання ОСОБА_2 в будинку по провулку Пільщиківському №42 до серпня 2016 року.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що відповідач її свекр, вона у шлюбі з його сином, відносини у них нормальні, про факт проживання проживання відповідача у вказаному вище будинку їй відомо з його слів до серпня 2016 року, потім відносини подружжя погіршились та вони розїхались. Зараз він мешкає у його колишньої дружини. З позивачкою не знайома.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що він є сином відповідача, також повідомив, що останні 5 років його батько проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 з дружиною ОСОБА_3 та з серпня 2016 року там не мешкає з причини сварки між подружжям та неприязними відносинами. Казав що ОСОБА_3 вигнала батька з дому та змінила замки. На запитання про споріднені відносини з власницею будинку ОСОБА_1 повідомив, що вони не є родичами та за цих умов не можливо батькові проживати разом з ОСОБА_1.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги заявою слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_11 зі ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненнням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

ОСОБА_11 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Так, предметом розгляду даної цивільної справи є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, зняття з реєстраційного обліку, виселення з житлового будинку по провулку Пільщиківському №42 в м. Камянському Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_1 яке не приходиться близькою родичкою ОСОБА_2.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 володіє житловим будинком на підставі договорів дарування від 05.09.2016 року та 06.09.2016 року посвідчених приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровими номерами 811 та 824, в подальшому зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно під номером 04.

У житловому будинку за адресою: Камянське, пров. Пільщиківський №42 зареєстровані згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №760/12 від 12.12.2016 року: відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3. ОСОБА_11 №13 про фактичне проживання (не проживання) осіб від 20.06.2016 року у вказаному вище будинку фактично проживає ОСОБА_3.

Тому не підлягає задоволенню позовна вимога про виселення, оскільки особа добровільно звільнила житловий будинок за місцем реєстрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3 прізвище від попереднього шлюбу ОСОБА_13, на підставі свідоцтва про народження серія ІІ-КИ№305568 від 17.09.1992 року, в графі батько записано ОСОБА_13, що свідчить про відсутність споріднених відносин з відповідачем ОСОБА_2. Факт зміни прізвища позивачки з ОСОБА_13 на Коротя підтверджується наданим свідоцтвом про шлюб від 28.03.2015року, реєстровий запис 78.

Судом також встановлено, що відповідач не мешкає за адресою пров. Пільщиківський №42 в м. Камянському з червня 2016 року по теперішній, що підтверджується рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у цивільній справі № 207/2437/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в апеляційному порядку.

ОСОБА_11 наданих позивачем документів вбачається, що зареєстровані в житловому будинку особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували свій шлюб 14.12.2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія 1-КИ №100009, актовий запис 439. Відповідач зареєструвався у будинку згідно запису у домовій книзі 16.12.2008 року, а третя особа ОСОБА_3 зареєстрована згідно запису від 24.06.2006 року, при цьому вона володіла цим будинком з 28.05.2004 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого в нотаріальному порядку.

Також позивачем надано докази про попередній зареєстрований шлюб ОСОБА_2 в період з 1978 року по 2006 рік, тому не підтверджуються належними доказами твердження відповідача про придбання житлового будинку за місцем його реєстрації у спільну сумісну власність подружжя, оскільки ст. 74 Сімейного кодексу України чітко визначено про можливість виникнення права на спільне майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою але за умови що вони не перебувають в будь якому іншому шлюбі.

Станом на цей час, Позивач не може вільно розпоряджатись своїм майном на власний розсуд оскільки існують перешкоди у вигляді відмови знятись з реєстраційного обліку відповідачем ОСОБА_2, тому позивач змушений звернутися за захистом до суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_11 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідна правова позиція викладена у постанові ВСУ від16.11.2016 року №6-709цс16).

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ст.ст.6,8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Таким чином, рішення суду про визнання відповідача, такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, який розташований за адресою: провулок Пільщиківський будинок № 42, є підставою для зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.317,319,391, ЦК України, ст. ст..2,4,10,95,258-268,280-281 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, Адміністрації Південного району Камянської міської ради, що уповноважена на зняття осіб з реєстраційного обліку про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №42 по провулку Пільщиківському в м. Камянському Дніпропетровської області та має бути знятий з реєстраційного обліку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

С у д д я : ОСОБА_14