Провадження № 2/761/1531/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 5 534,03 грн. та розподілити судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2016 року між позивачем та ТОВ «Апскейл Лоджистік» укладено договір страхування №ПКРі 000573 майнових інтересів власника автомобіля «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2.

16.09.2016 року в м.Києві на бул. Академіка Вернадського, 87 відбулась дорожньо-транспортна пригода учасниками якої стали автомобіль «ДЕУ Ланос», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та забезпечений автомобіль «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1 яким керувала ОСОБА_2.

Згідно постанови Святошинського районного суду м.Києва дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав матеріальних збитків на суму 5 534,03 грн.

Після звернення до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, зазначена дорожньо-транспортна пригода позивачем була визнана страховим випадком та 23.09.2016 року на користь потерпілого була перерахована сума 5 534,03 грн.

Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ДЕУ Ланос», державний номер НОМЕР_2 не була застрахована.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. В заяві представник зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду заперечення (відзив) не надійшли.

Тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно Договору ПКРі №000573, укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» та ТОВ «Апскейл Лоджистик» були застраховані майнові інтереси власника автомобіля «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вигодонабувачем зазначено - ОСОБА_2.

16.09.2016 року із застрахованим автомобілем відбулась дорожньо-транспортна пригода та постановою Святошинського районного суду м.Києва від 03.11.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Зокрема в постанові зазначено, що 16.09.2016 року о 08:00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номер НОМЕР_2 в м.Києві на бульварі Вернадського, 87 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох автомобілів, чим ОСОБА_1 порушив п.п.2.3 (б), 13.1 ПДР України.

Власник автомобіля «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер НОМЕР_1 повідомила страховика про настання страхового випадку 16.09.2016 року. Вказане підтверджується копією повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку.

Випадок, який стався 16.09.2016 року було визнано страховим випадком та на підставі страхового акту було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 5 534,03 грн.

Вказана сума була перерахована на рахунок власника автомобіля на підставі платіжного доручення №17180 від 23.09.2016 року.

Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що після сплати страхового відшкодування, у сторони позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Разом з тим правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Така ж позиція викладена й у ст.27 Закону України «Про страхування».

Відтак, оскільки існує спеціальний порядок регулювання порядку сплати страхового відшкодування в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України), суд не може взяти до уваги посилання позивача на положення ст. 1191 ЦК України.

У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі.

Відповідно до цієї норми, до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Отже, оскільки позивач на виконання умов договору виплатив страхове відшкодування, позивач має право в порядку суброгації стягнути сплачену суму з відповідача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 5 534,03 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 979, 980, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 77-83, 89, 95, 141, 180-181, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнитив повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (м.Київ, вул.Герцена, буд.10, ) суму 5 534 (п'ять тисяч п'ятсот тридцять чотири) гривни 03 копійки, 1 600,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула