Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Позов мотивований тим, що 06 листопада 1998 року ОСОБА_1, інтереси якого представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» ОСОБА_5 на підставі договору - доручення за №154-К від 06.11.1998 року з однієї сторони та з іншої сторони ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4, інтереси яких представляла брокер брокерської контори ПП «Коралл» ОСОБА_6 на підставі договору - доручення за №154-П від 06.11.1998 року оформили через Товарну біржу «Контакт» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано в «Журналі реєстрації правочинів» за №Н-0154 від 06.11.1998 року. За договором купівлі-продажу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала їм по 1/3 частині на праві спільної часткової власності у відповідності до свідоцтва про право власності виданого виконкомом Дніпрорудненської міської ради від 19.10.1998 року, а ОСОБА_1 купив дану квартиру, сплативши їм вартість квартири у сумі 3791 гривню. Згідно реєстраційного посвідчення вищевказаний договір купівлі-продажу за №Н-0154 від 06.11.1998 року був зареєстрований в районному комунальному підприємстві «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, в реєстровій книзі за №29-67 від 20.11.1998 року, і внесені зміни до технічного паспорту на квартиру з відповідними змінами про власника. При оформлені Договору купівлі-продажу, виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради за рішенням №02 від 03.11.1998 року надав згоду ОСОБА_3 на продажу приватизованої квартири АДРЕСА_1 від імені її неповнолітньої доньки ОСОБА_4. Після оформлення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2,

ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8 отримавши кошти за квартиру виїхали з квартири в невідомому напрямку. Згідно довідки Дніпрорудненської міської ради за №19/29/1841 від 08.06.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зареєстровані на території м. Дніпрорудне. Згідно архівної довідки Дніпрорудненської міської ради за №17-08.92/02 від 12.06.2018 року Товарна Біржа «Контакт» юридична адреса: м. Дніпрорудне вул. Комсомольська, 15 була ліквідована на підставі рішення засновників від 10.09.2002 року та припинила свою діяльність з 01.10.2002 року. Під час укладення договору купівлі-продажу №Н-0154 від 06.11.1998 року через біржу сторони були юридично необізнані, а працівники товарної біржі, чи брокери не попереджали їх про можливі в майбутньому наслідки недотримання нотаріального посвідчення договору. Сторонами за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і ОСОБА_3 були погоджені всі належні та істотні умови договору купівлі-продажу, а саме права на майно, його вартість, порядок його реєстрації і після його укладення, ці умови були повністю виконані сторонами, так як покупець ОСОБА_1 отримав квартиру, а продавці ОСОБА_2, і ОСОБА_3 отримали за неї кошти. Після укладення Договору купівлі-продажу ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на квартиру через визначений законом орган реєстрації нерухомого майна РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації». Позивач ОСОБА_1, та відповідачі по справі ОСОБА_2, і ОСОБА_3, ОСОБА_4 претензій немайнового чи майнового характеру ніколи не мали та не мають один до одного. На даний час ОСОБА_1 не має можливості укладений договір купівлі-продажу квартири в 1998 році посвідчити нотаріально. Підставою звернення до суду з позовом стала та обставина, що позивач на даний час позбавлений можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно, та реалізувати своє право по вільному розпорядженню майном на свій розсуд, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений, тому державна реєстрація права власності на квартиру може бути проведена лише на підставі рішення суду.

Ухвалою Василівського районного суду від 10 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду від 27 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_9 не з'явилися, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 06 серпня 2018 року, 27 серпня 2018 року не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися за місцем реєстрації (Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. 1 Травня, буд.189) поштові конверти повернені у звязку з неможливістю вручення поштового відправлення.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання призначені на 06 серпня 2018 року, 27 серпня 2018 року не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлялася за місцем реєстрації (Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. Нова, буд.21) поштові конверти повернені у звязку з неможливістю вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи Василівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином були повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у

судове засідання.Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 1998 року ОСОБА_1, інтереси якого представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» ОСОБА_5 на підставі договору - доручення за №154-К від 06.11.1998 року з однієї сторони та з іншої сторони ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4, інтереси яких представляла брокер брокерської контори ПП «Коралл» ОСОБА_6 на підставі договору - доручення за №154-П від 06.11.1998 року оформили через Товарну біржу «Контакт» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано в «Журналі реєстрації правочинів» за №Н-0154 від 06.11.1998 року.

За договором купівлі-продажу ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8 продали двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належала їм по 1/3 частині на праві спільної часткової власності у відповідності до свідоцтва про право власності виданого виконкомом Дніпрорудненської міської ради від 19.10.1998 року, а ОСОБА_1 купив дану квартиру, сплативши їм вартість квартири у сумі 3791 гривню (а.с.10).

Згідно реєстраційного посвідчення вищевказаний договір купівлі-продажу за №Н-0154 від 06.11.1998 року був зареєстрований в районному комунальному підприємстві «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, в реєстровій книзі за №29-67 від 20.11.1998 року, і внесені зміни до технічного паспорту на квартиру з відповідними змінами про власника.

При оформлені Договору купівлі-продажу, виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради за рішенням №02 від 03.11.1998 року надав згоду ОСОБА_3 на продажу приватизованої квартири АДРЕСА_2 від імені її неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Після оформлення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримавши кошти за квартиру виїхали з квартири.

Згідно довідки Дніпрорудненської міської ради за №19/29/1841 від 08.06.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8 не зареєстровані на території м.Дніпрорудне.

Згідно довідки Балківської сільської ради за №605 від 08.06.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.03.1999 року.

Згідно архівної довідки Дніпрорудненської міської ради за №17-08.92/02 від 12.06.2018 року Товарна Біржа «Контакт» юридична адреса: м. Дніпрорудне вул. Комсомольська, 15 була ліквідована на підставі рішення засновників від 10.09.2002 року та припинила свою діяльність з 01.10.2002 року, тому нема можливості залучити її представника до участі у судовому процесі. Вказані обставини підтвердила Василівська районна державна адміністрація за №1422/01-12 від 14.06.2018 року, що діяльність товарної біржи «Контакт» зареєстрованої за

розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації №503 від 10.09.1997 року припинена шляхом ліквідації з14.02.2003 року про що зроблено запис в журналі обліку реєстраційних справ скасованих субєктів підприємницької діяльності -юридичних осіб за №0137.

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомості діяв Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Спірний договір купівлі-продажу відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладання, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину.

Але, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку при укладенні договору не була дотримана, так як договір був оформлений та зареєстрований у Товарній біржі «Контакт» відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, про що зазначено у тексті договору.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, суперечливі норми законодавства призвели до того, що укладений Позивачем договір купівлі-продажу та зареєстрований товарною біржею не був посвідчений у нотаріальному порядку.

Крім того, у відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні обєктів нерухомого майна» №1030 від 13.08.1996 року, яка діяла на момент укладення договору міни нерухомого майна від 30 вересня 1998 року, будь-які угоди про відчуження об'єктів нерухомого майна, які укладаються на біржах, в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.), який набрав чинності з 01.01.2004 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч.3,4 ст.334 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК України, у випадках встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа

має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що для позивача підставою звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним стала та обставина, що він на даний час позбавлений можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке було придбано ним на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, і розпорядитися нею на свій розсуд, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений, державна реєстрація права власності на квартиру може бути проведена лише після визнання договору купівлі-продажу квартири, який посвідчений товарною біржею дійсним на підставі рішення суду.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні правочину договору купівлі-продажу спірної квартири сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода, відбулося повне виконання договору та вище вказана квартира передана позивачу, за договором купівлі-продажу до позивача перейшло право власності на вищевказану квартиру, здійснена державна реєстрація зазначеного договору купівлі-продажу. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу квартири. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину договору купівлі-продажу квартири дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості. Суд не має сумніву в достовірності документів, наданих позивачем як докази.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Василівська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4, зареєстрованого через Товарну біржу «Контакт» в «Журналі реєстрації угод» за №Н-0154 від 06.11.1998 року.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10