Постанова

Іменем України

5 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 757/12598/16-ц

провадження № 61-26248 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Держава Україна в особі Національного банку України,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Болотова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Національного банку України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 2 липня 2009 року між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського строкового вкладу «Елітний» (з фізичною особою), за умовами якого він передав банку вклад у розмірі 3 млн. доларів США, терміном до 18 жовтня 2017 року, зі сплатою 15 % річних.

28 лютого 2014 року постановою Правління Національного банку України № 107 ПАТ «Брокбізнесбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 лютого 2014 року прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в банку. Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Брокбізнесбанк» та прийнято рішення про його ліквідацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11 червня 2014 року розпочато здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 червня 2016 року № 896 продовжено строки здійснення ліквідації банку до 10 червня 2018 року.

Він звертався до банку із заявою про повернення вкладних коштів та нарахованих процентів у розмірі 870 999 доларів 95 центів США, проте йому було виплачено лише 200 тис. грн гарантованої суми.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, що набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Національного банку України у період з 1 липня 2011 року по 28 лютого 2014 року щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Брокбізнесбанк», яка виразилась у порушенні строків: проведення інспекційної планової перевірки ПАТ «Брокбізнесбанк» не рідше одного разу на 36 місяців; надання ПАТ «Брокбізнесбанк» результатів інспекційної перевірки за період з 1 липня 2008 року по 1 серпня 2013 року, встановлених статтею 19 ГК України; повідомлення ПАТ «Брокбізнесбанк» про встановлення рейтингової оцінки за системою САМЕLS за результатами інспекційної перевірки за період з 1 липня 2008 року по 1 серпня 2013 року. Визнано протиправною бездіяльність Національного банку України у період з листопада 2013 року по лютий 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ «Брокбізнесбанк» за період з 1 липня 2008 року по 1 серпня 2013 року та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням положень статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Вважав, що встановлені зазначеним судовим рішенням обставини вказують на те, що Національний банк України, як орган державної влади із спеціальним статусом, при здійсненні своїх повноважень допустив бездіяльність, не вжив заходів із забезпечення захисту інтересів вкладників, як наслідок не проінформував про фінансово-економічний стан банку, у зв'язку із чим він здійснив грошовий вклад у фінансово-ризикований банк, чого не зробив би при інших обставинах або своєчасно вилучив вкладені кошти з цього банку.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просив суд стягнути з Держави України в особі Національного банку України на його користь майнову шкоду, завдану унаслідок неправомірної бездіяльності, у розмірі 104 683 977 грн 19 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк», його вимоги акцептовані ґрунтуються на договірних правовідносинах, а не на відшкодуванні шкоди. Тому підстави для виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди відсутні. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року обставин щодо порушення права позивача на отримання коштів від ПАТ «Брокбізнесбанк» за договором банківського строкового вкладу унаслідок протиправних дій, бездіяльності відповідача, встановлено не було.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відсутні докази на підтвердження того, що результатом бездіяльності Національного банку України стали негативні фінансово-економічні наслідки у ПАТ «Брокбізнесбанк» і неможливість повернення коштів позивачу, як кредитору банку. Тобто факт того, що об'єктивним наслідком бездіяльності Національного банку України, яка встановлена у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, є завдання шкоди ОСОБА_4, останнім не доведено. Посилання позивача на те, що у разі обізнаності ним про негативні показники діяльності банку, належне виконання Національним банком України своїх зобов'язань, ним було б прийнято рішення про дострокове повернення банківського вкладу та вилучення коштів, безпідставні, оскільки є припущенням ОСОБА_4 Ухвалювати рішення на припущеннях законом заборонено.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Брокбізнесбанк», такі обставини доказуванню не підлягають. Отже, вказані дії відповідача фактично призвели до завдання позивачу, як вкладнику банку, значної майнової шкоди на суму спірного вкладу.

У серпні 2017 року Національний банк України подав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, позивачем не надано доказів завдання йому майнової шкоди при здійсненні управлінських повноважень Національним банком України. Посилання позивача на судове рішення Окружного адміністративного суду як на доказ порушення Національним банком України його права на отримання коштів банківського вкладу у ПАТ «Брокбізнесбанк» безпідставні, оскільки у ньому відсутні висновки про те, що унаслідок дій або бездіяльності Національного банку України було порушено права кредиторів банку на отримання коштів за договором банківського вкладу. Крім того, вимоги позивача включені до 4 черги, що підтверджується витягом із переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» акцептованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 226/14 від 16 жовтня 2014 року. Таким чином, оскільки позивач є акцептованим кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору банківського вкладу, тому виключається можливість виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що належними й допустимими доказами не підтверджено того, що саме у результаті бездіяльності Національного банку України настали негативні фінансово-економічні наслідки у ПАТ «Брокбізнесбанк» і неможливість повернення коштів позивачу, як кредитора банку. Тобто факт того, що об'єктивним наслідком бездіяльності Національного банку України, яка встановлена у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, є завдання шкоду ОСОБА_4, останнім не доведено.

Суди вірно зазначили, що посилання позивача на те, що у разі обізнаності ним про негативні показники діяльності банку, належне виконання Національним банком України своїх зобов'язань, ним було б прийнято рішення про дострокове повернення банківського вкладу та вилучення коштів, безпідставні, оскільки є припущенням ОСОБА_4 Згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, оскільки позивач є акцептованим кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору банківського вкладу, тому відшкодування шкоди на підставі положень статті 1173 ЦК України ним не доведено.

Доводи касаційної скарги про те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Брокбізнесбанк», а, отже, вказані дії відповідача фактично призвели до завдання позивачу, як вкладнику банку, значної майнової шкоди на суму спірного вкладу, безпідставні. Вказаним судовим рішенням обставин щодо порушення права ОСОБА_4 на отримання коштів від ПАТ «Брокбізнесбанк» за договором банківського строкового вкладу унаслідок протиправних дій, бездіяльності Національного банку України, встановлено не було.

Отже, доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк