РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13550/17

Провадження № 2/643/1595/18

17.09.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна.

В обґрунтування вимог зазначила, що у виконання судового наказу 2-н-185 від 25.05.2007, постановою Московським ВДВС ХМУЮ від 21.06.2010, накладено арешт на належне їй на праві спільної сумісної власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. В звязку з тим, що на даний час відсутні підстави, що стали приводом для накладення арешту, просить позовні вимоги задовольнити й зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, оскільки накладений арешт перешкоджає їй користуватися і розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УКМ та ПВПЖФ від 12.01.2000 р№ 5-00-207074, належить ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с.3).

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133338465 від 06.08.2018 року, вбачається, що 22.06.2010 за № 9962414 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» накладено арешт на майно ОСОБА_1, а саме квартиру АДРЕСА_2, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 023104 від 21.06.2010, Московський ВДВС ХМУЮ. (а.с.34).

У відповіді Московського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області від 08.05.2018 зазначено, що відкриті виконавчі провадження у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківської області відносно ОСОБА_1 станом на 31.01.2017 відсутні. Проте за результатами пошуку інформації у «ВП-спецрозділ» електронної системи «АСВП» було виявлено завершене виконавче провадження, що було відкрито відносно гр. ОСОБА_1, про що було сформовано відповідну довідку. Відповідно до зазначеної довідки, виконавче провадження № 18456334 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-185 від 25.05.2007 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» 668,75 грн. було завершене 22.12.2010, згідно п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент вчинення виконавчої дії). Матеріали зазначеного виконавчого провадження були передані на зберігання до архіву відділу. Відповідно до акту про знищення від 20.01.2013, виконавче провадження № 18456334 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-185 від 25.05.2007 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» 668,75 грн. знищено.

Таким чином, з наведеного в позові вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено за постановою Московського ВДВС ХМУЮ на підставі судового наказу № 2-н-185 виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 25.05.2007, за яким з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» стягнуто заборгованість в сумі 668,75 грн. 22.12.2010 виконавче провадження було завершене, а на момент подання позовної заяви арешт на майно ОСОБА_1 не скасовано.

Відповідно до положень ст.ст.317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями статей 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес попри способи, перелічені у даній нормі, іншим способом, що встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки рішення по справі в рамках якого накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 виконане, а арешт не скасовано, що порушує право позивача користуватися і розпоряджатися нею на власний розсуд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 191, 319,383,391, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з квартири № 9, розташованої по вул. Гарібальді 12, в м.Харкові, накладений постановою Московського ВДВС ХМУЮ від 21.06.2010, АА 023104 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 9962414, зареєстровано 22.06.2010, реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20.09.2018.

Суддя Т.В. Поліщук