Справа № 438/1182/17 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/982/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається у Львівському торговельно економічному інституті денної форми на факультеті товарознавства, управління та сфери обслуговування.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2017 року і до закінчення навчання, або досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави 1409,60 грн. судового збору.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що матеріальне становище повнолітньої доньки, ОСОБА_5 на даний час є кращим, ніж у нього, оскільки вона є власником двохкімнатної квартири загальною площею 80, 5 кв. м у м. Львові, яка придбана для неї за рахунок спільних з позивачкою сімейних заощаджень, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.02.2018 року № 114145977. Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати те, що на даний час за ним не рахується жодного нерухомого майна, не відкрито рахунків у банківських установах і у нього на утриманні перебуває непрацездатний батько - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8. У зв'язку з вказаною обставиною апелянт перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області, що стверджується записом у трудовій книзі і на даний час постійного місця праці та регулярного доходу не має. Крім цього зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про наявність у нього можливості утримувати неповнолітню дочку ОСОБА_7, непрацездатного батька похилого віку та сплачувати аліменти на повнолітню дочку, безпосередньо якій, у березні 2017 року, дав 6000.00 дол. США. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_2 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, апелянтом не оскаржується, його законність та обґрунтованість в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_5, в розмірі 1000.00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня донька сторін навчається, у зв»язку з чим потребує коштів, а відповідач таких коштів у добровільному порядку не надає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз»ясненнями п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов»язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття( незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З копії свідоцтва про народження, серії І-СГ № 011630, виданого 14.01.1997 року, вбачається, що батьками ОСОБА_5, 28. 11.1996 року народження, записані ОСОБА_8 та та ОСОБА_2.

Згідно з довідкою №489, виданою 05.09.2017 року Львівським торговельно економічним університетом, донька сторін, ОСОБА_5, дійсно навчається у Львівському торговельно економічному університеті на факультеті товарознавства, управління та сфери обслуговування на 1У курсі денної форми навчання, закінчує навчання в червні 2018 року, стипендію не отримує, так як навчається за кошти фізичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК Україн, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на обов»язок обох батьків матеріально утримувати дітей, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який задовольнив позов та визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки у зв»язку з її навчанням у розмірі 1000.00 грн. щомісячно, та критично оцінює доводи апелянта про те, що донька не потребує коштів у зв»язку з навчанням, мотивуючи тим, що її матеріальне становище є значно кращим за його матеріальне становище, оскільки донька володіє на праві власності окремою квартирою, придбаною за їх спільні сімейні кошти, і окрім цього, він особисто передав їй на утримання 6000.00 дол. США.

Доводи апелянта про те, що донька сторін не потребує коштів на у зв»язку з навчанням, так як вона матеріально забезпечена, а він не має можливості надавати їй матеріальну допомогу, оскільки на його утриманні знаходиться хворий батько, ІНФОРМАЦІЯ_8, за яким він доглядає і якого він матеріально його утримує, є безпідставними та необгрунтованими

Відсутність можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач мотивує тим, що не працює та неможливістю працевлаштуватися і відсутністю будь яких доходів.

Колегія суддів не вважає, що вищезазначені доводи апелянта є такими, що спростовують висновок суду першої інстанції про стягнення коштів на утримання доньки у зв»язку з її навчанням, оскільки відповідач не є інвалідом, і ні за віком, ні за станом здоров»я не є непрацездатним, може бути працевлаштованим та отримувати дохід. Доводи апелянта про те, що він матеріально утримує батька спростовуються тим, що його батько є пенсіонером, і отримує пенсію.

Беручи до уваги те, що відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є інвалідом чи має незадовільний стан здоров'я, що перешкоджає його працевлаштуванню, доказів того, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, яка шукає роботу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позову ОСОБА_2, оскільки на думку колегії суддів відсутність офіційного, постійного місця роботи не звільняє його від обов»язку по утриманню повнолітньої доньки, зважаючи на те, що кожний із батьків несе однаковий обов»язок по утриманню дітей. На думку колегії суддів висновок суду про стягнення 1000.00 грн. на утримання повнолітньої доньки сторін достатньо обґрунтований та мотивований.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_2 1000.00 грн. на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, колегія суддів враховує те, що відповідач добровільно не виконує передбачений законом обовязок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, з врахуванням його працездатного віку, можливості працевлаштуватися, стану здоров»я, і що надання допомоги повнолітній доньці, яка навчається та потребує в зв»язку з цим допомоги, є батьківським обов»язком, що передбачений ст. 199 СК України.

Те, що позивачка займається підприємницькою діяльністю не звільняє відповідача, як батька дитини, від обов»язку надання допомоги на її утримання.

Доводи апелянта про те, що майновий стан доньки є значно кращим за його, оскільки їй на праві власності належить окрема квартира, яка, як стверджує апелянт, придбана за спільні з позивачкою кошти, а також твердження відповідача про те, що він передав доньці 6000.00 дол. США для проживання, є голослівними, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

З врахуванням вищезазначених обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову і правильно визначив розмір аліментів з урахуванням встановлених обставин, а доводи апелянта щодо неспроможності надавати доньці кошти у зв»язку з її навчанням, оскільки він не працює, не має іншого доходу, а відтак не має обов»язку надавати кошти на утримання повнолітній доньці у зв»язку з її навчанням, є безпідставними та необгрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідач не є інвалідом, є особою працездатного віку, за станом здоров»я не має протипоказань щодо праці, а відтак, має можливість, за бажанням, працевлаштуватися, навіть і неофіційно, та надавати матеріальну допомогу доньці, яка її потребує у зв»язку з навчанням.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.06.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_9