У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"11" вересня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., вивчивши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

06 вересня 2018 року вказана заява була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, приходжу до наступного.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із заявлених вимог, заявник просить суд: встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1, в вересні 2014 року з тимчасово окупованої частини території Луганської області, України, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області, Україна, а також факт спричинення ОСОБА_1 у зв'язку з цим майнової шкоди в розмірі 1 680 000 гривень та моральної шкоди в сумі еквівалентній 35 000 євро, тобто в розмірі 1 155 000,00 гривень.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В той же час, зі змісту поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявник просить встановити факт спричинення матеріальної та моральної шкоди з конкретно визначеним розміром, що в свою чергу свідчить про наявність суб'єктивного визначення розміру завданих збитків, які на думку заявника підлягають відшкодуванню, а визначення конкретного розміру встановленню в судовому засіданні.

Крім того, у відповідності до п. 17 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв'язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред'являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, з викладеного вбачається, що кожний громадянин має право звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у зв'язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, в порядку цивільного судочинства у позовному провадження, у зв'язку з чим встановлення факту нанесення шкоди внаслідок збройної агресії та окупації м. Луганськ та відшкодування завданої шкоди має встановлюватися у порядку саме позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження та роз'яснити заявнику його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: