Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 344/10668/16-ц

провадження № 61-19251св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Журавель В., І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач 1 - Головне управління поліції в Івано-Франківській області,

відповідач 2 - Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області,

представник відповідача 2 - ГриньківІван Михайлович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Польської М. В. від 17 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Горблянського Я. Д., Фединюка В. Д. від 13 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління поліції в Івано-Франківській області (далі - ГУП в Івано-Франківській області), Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (далі - РСЦ МВС України в Івано-Франківській області) про визнання права власності на транспортний засіб.

Позовна заява мотивована тим, у травні 2016 року з метою зняття з обліку належного їй на праві власності автомобіля марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, вона звернулася до територіального сервісного центру Івано-Франківської області. Однак, у знятті з обліку вказаного автомобіля їй було відмовлено, а свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 у неї вилучено.

Посилаючись на те, що вона належним чином провела перереєстрацію вищевказаного автомобіля на своє ім'я, просила визнати за нею право власності на автомобіль Opel Vectra, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, номер свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_2, а також стягнути на її користь судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспорювання відповідачами її права власності на спірний автомобіль, а дії відповідачів про вилучення у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є предметом даного спору.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не визначилися із характером спірних правовідносин та обраним позивачем способом захисту, не врахували, що позивач звернулася до суду з позовом про захист невизнаного та оспореного відповідачами права власності на належний їй автомобіль Opel Vectra, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, а не порушеного права як вважали суди.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення РСЦ МВС України в Івано-Франківській області на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги ОСОБА_4 та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, відповідач просив касаційну скаргу відхилити, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

До Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд установив, що ОСОБА_4 з 03 грудня 2014 року є власником автомобіля Opel Vectra, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

10 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до Центру 2641 РСЦ МВС України в Івано-Франківській області з метою зняття з обліку належного їй автомобіля для подальшої його реалізації.

Під час зняття з обліку належного позивачу автомобіля працівниками РСЦ МВС України в Івано-Франківській області було виявлено, що вказаний автомобіль перебуває в розшуку Новоайдарівського РВ ГУ МВС в Луганській області, у зв'язку з його незаконним заволодінням.

У зв'язку із виявленими даними та з метою перевірки достовірності вказаної інформації, РСЦ МВС України в Івано-Франківській області у позивача вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та передано до ГУ національної поліції в Івано-Франківській області, а в подальшому - до Новоайдарівського РВ ГУ МВС в Луганській області.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому за змістом статей 3, 215 ЦПК України 2004 року позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 392 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи підстави позову, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із матеріалів справи вбачається, що право власності на автомобіль за позивачем не припинено; транспортний засіб у позивача не вилучався; державна реєстрація не скасована, а реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб вилучено відповідачами з метою проведення в установленому законом порядку перевірки інформації, внесеної в базу даних по спірному автомобілю.

Відповідачі не заперечували щодо наявності у позивача права власності на спірний автомобіль, доказів не визнання або оспорювання відповідачами такого права позивачем не надано.

За таких обставин підтвердження у судовому порядку права власності позивача на спірний автомобіль не відповідає вимогам законодавства, а встановлені статтею 392 ЦК України правові підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило