Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 734/337/15-ц

провадження № 61-4695св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації,

відповідачі: ОСОБА_1, Сираївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 18 серпня 2015 року у складі колегії суддів: Горобець Т. В., Бечка Є. М., Хромець Н. С.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року перший заступник прокурора Чернігівської області Калашніков Р. С. звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації до суду з позовом до ОСОБА_1, Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання частково недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу, повернення у власність територіальної громади частини нежитлового приміщення.

Позовну заяву мотивовано тим, що у 1979 році у с. Сираї Козелецького району Чернігівської області за кошти колгоспу ім. Комінтерна збудовано сільський будинок культури, який введено в експлуатацію на підставі рішення Виконавчого комітету Козелецької районної ради від 19 грудня 1980 року № 575 «Про затвердження акта державної приймальної комісії про введення в дію клубу на 340 місць».

30 листопада 2006 року на четвертій сесії п'ятого скликання Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення «Про продаж Сираївського сільського будинку культури», відповідно до якого вказаний будинок культури, який знаходиться в аварійному стані, виставлено на продаж на аукціоні з метою отримання коштів для соціального розвитку с. Сираї Козелецького району Чернігівської області.

З метою продажу будинку культури 15 грудня 2006 року Сираївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області звернулась до Козелецької дільниці Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (далі - КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації») щодо виготовлення технічної документації будинку культури, розташованого по АДРЕСА_1.

З технічного паспорта будинку культури, виготовленого КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» 18 грудня 2006 року, вбачається, що будівля будинку культури по АДРЕСА_1 є двоповерховою, літ. «А» площею 1595,2 кв. м, та має підвальне приміщення літ. «Пд», площею 469,4 кв. м.

У журналі підрахунку площі підвального приміщення будинку культури у графі «призначення приміщення» вказано три кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1, площею 18,2, 22,6 та 96,9 кв. м (всього 135,7 кв. м), які визначені як бомбосховища.

17 січня 2007 року Виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення № 5 про оформлення права комунальної власності на нежитлову будівлю будинку культури по АДРЕСА_1 за територіальною громадою сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

На підставі вказаного рішення Виконавчого комітету Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 23 січня 2007 року видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким нежитлова будівля будинку культури по АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності територіальній громаді сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про що внесено відомості до державного реєстру за № 17572768.

23 квітня 2007 року товарною біржею «Поліська» (далі - ТБ «Поліська») проведено аукціон з продажу будинку культури по АДРЕСА_1, про що складено протокол проведення аукціону № 1, згідно з яким переможцем оголошено ОСОБА_1

27 квітня 2007 року між територіальною громадою сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 набув право власності на нежитлову будівлю - будинок культури площею 2 170,1 кв. м по АДРЕСА_1.

Зазначений договір купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року в частині продажу підвального приміщення, який у схемі технічного паспорта будинку культури АДРЕСА_1 позначено літ. «Пд», є незаконним, оскільки має статус захисної споруди.

Згідно з обліковою карткою протирадіаційного укриття у 1981 році підвальному приміщенню у будинку культури по АДРЕСА_1, площею 300 кв. м, присвоєно статус протирадіаційного укриття.

Оспорюване приміщення є паспортизованим об'єктом цивільного захисту. Згідно з інформацією Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації у паспорті сховища НОМЕР_4 замість номера будинку АДРЕСА_1 помилково зазначено АДРЕСА_1.

На підставі викладеного перший заступник прокурора Чернігівської області Калашніков Р. С. в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації просив суд визнати недійсними результати аукціону, проведеного 23 квітня 2007 року ТБ «Поліська», в частині реалізації Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області підвального приміщення, розташованого у нежитловій будівлі будинку культури по АДРЕСА_1, позначеного у технічній документації літ. «Пд»; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 27 квітня 2007 року між Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_1, в частині відчуження підвального приміщення вказаного будинку культури; повернути у власність територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області підвальне приміщення будинку культури по АДРЕСА_1.

У березні 2015 року ОСОБА_1 подав заперечення на позов, у якому зазначав, що спірне нежитлове приміщення було побудовано у 1974 - 1976 роках за рахунок місцевого колгоспу, в результаті реформування якого вказане спірне приміщення на підставі рішення зборів пайовиків передане у комунальну власність територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Вказане нерухоме майно ніколи не мало статусу державного майна, а тому, приймаючи рішення про продаж цього об'єкта нерухомості, Сираївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області не була зобов'язана погоджувати рішення про продаж будинку культури з відповідними органами державної влади. Вказані у паспорті сховища за номером НОМЕР_4 не відповідають дійсності та технічним параметрам приміщення підвалу. Крім того, ні йому, ні Сираївській сільській раді Козелецького району Чернігівської області нічого не було відомо про проведення інвентаризації у цьому спірному приміщенні та його реєстрацію як об'єкта, призначеного для забезпечення захисту населення від радіаційної безпеки.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2015 року у складі судді Бондаренка С. М. позов першого заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Р. С. в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації задоволено.

Поновлено строк звернення з позовом до суду.

Визнано недійсними результати аукціону, проведеного ТБ «Поліська» 23 квітня 2007 року, в частині реалізації Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області підвального приміщення, розташованого у нежитловій будівлі будинку культури по АДРЕСА_1, та позначеного у технічному паспорті літ. «Пд».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 27 квітня 2004 року між Сираївською сільською радою Козелецького району та ОСОБА_1, у частині відчуження підвального приміщення, розташованого по АДРЕСА_1, та позначеного у технічному паспорті літ. «Пд».

Повернуто у власність територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області підвальне приміщення, яке знаходиться в нежитловій будівлі будинку культури по АДРЕСА_1 та позначене у технічному паспорті літ. «Пд».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на порушення вимог частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», статтей 203, 215 ЦК України, засад державної політики, визначених Конституцією України та Законом України «Про основи національної безпеки», 23 квітня 2007 року ТБ «Поліська» проведено аукціон та 27 квітня 2007 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, до складу якого входить протирадіаційне укриття, яке є об'єктом цивільного захисту.

Додатковим рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року у складі судді Бондаренка С. М. вирішено питання про судові витрати.

Стягнуто із Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18 серпня 2015 року рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 травня 2015 року скасовано.

У позові першого заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Р. С. в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права: зокрема, суд послався на докази, при оцінці яких не були дотримані приписи статті 212 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про встановлення обставин, які мають значення для вирішення спору, та неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Позовна вимога про визнання договору купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року частково недійсним у зв'язку з тим, що при його укладенні порушено пункт «г» частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», не ґрунтується на наявних у справі доказах та суперечить положенням нормативних актів, якими регулюються спірні правовідносини. Також помилковим є посилання суду першої інстанції на пункт 2 частини першої та на частину дванадцяту статті 32 Кодексу цивільного захисту України, як на закон, якому суперечить спірний договір, оскільки даний нормативно-правовий акт прийнято 02 жовтня 2012 року.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 08 вересня 2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір у розмірі 113 грн 76 коп. віднесено на рахунок держави.

Перший заступник прокурора Чернігівської області Калашніков Р. С. у касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у червні 2016 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що протирадіаційне укриття входить до системи цивільної оборони України і є засобом захисту населення від аварій, катастроф, радіаційного чи воєнного ураження. На час укладення спірного договору купівлі-продажу будинку культури законодавством України було встановлено заборону на відчуження об'єктів цивільної оборони. Не підлягають приватизації захисні споруди оборони та протирадіаційні укриття. Судом апеляційної інстанції проігноровано факт порушення органом місцевого самоврядування вимог чинного законодавства України та незаконного відчуження об'єкта захисної споруди цивільного захисту. Статус захисної споруди, її основні технічні характеристики визначаються паспортом укриття, підписаним керівником експлуатуючої організації і представником управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста. Підтвердженням того, що підвальне приміщення будинку культури по АДРЕСА_1 проектувалося, будувалося та обліковується у відповідних державних органах як об'єкт цивільного захисту, є паспорт сховища НОМЕР_4 та відомості журналів обліку захисних споруд цивільної оборони, розміщених на території Чернігівської області.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначав, що спірне приміщення ніколи не обліковувалось як протирадіаційне укриття та було передане у комунальну власність після реформування колгоспу. Об'єкти протирадіаційного укриття у приміщенні будинку культури у с. Сираї Козелецького району Чернігівської області фактично відсутні, а тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу у частині відчуження підвалу будинку культури відсутні.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у 1979 році у с. Сираї Козелецького району Чернігівської області за кошти колгоспу ім. Комінтерна збудовано сільський будинок культури, який введено в експлуатацію на підставі рішення Виконавчого комітету Козелецької районної ради Чернігівської області від 19 грудня 1980 року № 575 «Про затвердження акта державної приймальної комісії про введення в дію клубу на 340 місць».

30 листопада 2006 року на четвертій сесії п'ятого скликання Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення «Про продаж Сираївського сільського будинку культури», відповідно до якого будинок культури по АДРЕСА_1, який знаходиться в аварійному стані, виставлено на продаж на аукціоні з метою отримання коштів для соціального розвитку с. Сираї Козелецького району Чернігівської області.

15 грудня 2006 року Сираївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області звернулася до Козелецької дільниці КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо виготовлення технічної документації будинку культури, розташованого по АДРЕСА_1.

З технічного паспорта будинку культури, виготовленого 18 грудня 2006 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що будівля будинку культури по АДРЕСА_1 є двоповерховою, площею 1595,2 кв. м, та має підвальне приміщення, позначене на плані літ. «Пд» площею 469,4 кв. м.

У журналі підрахунку площі підвального приміщення будинку культури, у графі «призначення приміщення» визначено три кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1 площею 18,2, 22,6 та 96,9 кв. м (всього 135,7 кв. м) як бомбосховища.

17 січня 2007 року Виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення № 5 про оформлення права комунальної власності на нежитлову будівлю будинку культури по АДРЕСА_1 за територіальною громадою сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

На підставі вказаного рішення Виконавчого комітету Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 23 січня 2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким нежитлова будівля будинку культури загальною площею 2 170,1 кв. м по АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності територіальній громаді сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про що внесено відомості до державного реєстру за № 17572768.

Згідно з описом об'єкта, що міститься у витязі з реєстру права власності на нерухоме майно, виданого 23 січня 2007 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, вбачається, що спірний об'єкт нерухомості складається із нежитлової будівлі будинку культури літ. «А» площею 1 600,1 кв. м; підвалу літ. «Пд» площею 469,4 кв. м; котельні літ. «Б» площею 100,6 кв. м та п'яти ґанків літ.: «а», «а1», «а2», «а3», «а4».

23 квітня 2007 року ТБ «Поліська» проведено аукціон з продажу будинку культури по АДРЕСА_1, про що складено протокол проведення аукціону № 1, згідно з яким переможцем оголошено ОСОБА_1

27 квітня 2007 року між територіальною громадою сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 набув право власності на нежитлову будівлю - будинок культури, площею 2 170,1 кв. м, по АДРЕСА_1.

Згідно з обліковою картою протирадіаційного укриття у 1980 році підвальному приміщенню будинку культури по АДРЕСА_1, площею 300 кв. м, присвоєно статус протирадіаційного укриття.

Відповідно до паспорта сховища (протирадіаційного укриття) НОМЕР_4, заповненого 20 серпня 2010 року, протирадіаційне укриття знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з інформацією Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації у паспорті сховища НОМЕР_4 замість номеру будинку АДРЕСА_1 помилково зазначено АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

До правовідносини, що виникли між сторонами, застосовуються норми Закону України «Про приватизацію державного майна» та Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 4 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачено, що відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Підпунктом 5 пункту «в» частини 2 Закону України «Про приватизацію державного майна» визначено, що загальнодержавне значення мають захисні споруди цивільної оборони.

За статтею 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, викупу.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував під час торгів найвищу ціну.

Відповідно до пункту 30 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, обґрунтовано виходив із того, що технічний паспорт на нежитлову будівлю будинку культури виготовлено 18 грудня 2006 року, тобто до набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно, і у цьому технічному паспорті визначено, що підвальне приміщення будинку культури містить три кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1, площею 18,2, 22,6 та 96,9 кв. м, які значаться як бомбосховища. Встановивши, що спірне нерухоме майно є об'єктом цивільного захисту, суд першої інстанції правомірно визнав недійсними результати аукціону, проведеного 23 квітня 2007 року, на якому воно було реалізоване, та договір купівлі-продажу, укладений за наслідками аукціону, в частині відчуження підвального приміщення, яке знаходиться у нежитловій будівлі будинку культури по АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не перевірив належним чином правильність висновків суду першої інстанції, дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості, то відповідно до положень статті 413 ЦПК України є підстави для його скасування із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Врахувавши вищевикладене та положення підпункту «в» пункту четвертого частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції, крім іншого, має бути висновок про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 18 серпня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2015 року.

Стягнути з Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір у розмірі 292 (двісті дев'яносто дві) грн 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір у розмірі 4 384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю. В. Черняк