Справа № 219/6740/18
Провадження № 2/219/2278/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу№219/6740/16-ц

за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,

про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

у с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

2.Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що з 08 липня 2016 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємство «Донецька залізниця» регіональної філії «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» згідно наказу від 07 липня 2016 року №1/ОС на посаді електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» та згідно (розпорядження) №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року була звільнена 17 липня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) у зв'язку зі скороченням штату, проте роботодавець у порушення ст.44, 47, 49, 116 не провів з нею повний розрахунок при звільненні і письмово не повідомив про нараховані суми, належні їй при звільненні. У зв'язку з зазначеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку у сумі 20382 гривні 54 копійки, суму середнього заробітку за період затримки з 18 липня 2017 року по 25 червня 2018 року у сумі 125929 гривень 02 копійки та донарахувати по день фактичного розрахунку.

3.Представник відповідача у заяві по суті (відзиві) проти позову заперечувала у повному обсязі з підстав його необґрунтованості. Зокрема представник зауважила, що згідно листа від 27 липня 2018 року №НОК Дон Філія - 2014/1117 ОСОБА_1 продовжила трудові відносини на посаді електромеханіка дільниці 2 групи виробничого підрозділу«Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» з 08 липня 2016 року (наказ №1/ос від 07 липня 2016 року), інформація щодо звільнення відсутня. За період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року - ОСОБА_1 було нарахована та виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 1923,50грн. Щодо нарахування заробітної плати з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017року, зазначає, що з16 березня 2017 року, у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв'язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. З 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працював позивач, для нарахування заробітної плати. Тобто на підконтрольній Україні території інформація відсутнята не втрачена, первинна документація(табеля обліку робочого часу або графіки роботи за період, копії або оригінали внутрішніх наказів, розпоряджень та інше за період з березня по квітень 2017 року) для нарахування заробітної плати. Також документи для остаточного розрахунку працівників згідно наказу №899-Н від 26 червня 2017 року повинні бути перевірені робочою комісією з опрацювання первинних документів щодо з'ясування обставин відсутності/присутності працівників та виконання/невиконання ними своїх посадових обов'язків. Тільки після перевірки наданого до Дирекції у м. Лиман пакету документів та після рішення комісії можливо буде здійснення належних працівнику виплат. На підставі вищевикладеного, у зв'язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити не можливо.

4.Позивач у заяві (відповіді на відзив) зазначила, що інформації щодо її звільнення не відповідає дійсності. ПАТ «Укрзалізниця» протоколом №Ц-57/27 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05 квітня 2017 року п.9.2 вилучила із складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи Донецька дирекція залізничних перевезень та п.9.3. скоротила штат даних структурних підрозділів. На основі цього, протоколу був створений наказ регіональної філії «Донецька залізниця» від 28 квітня 2017 року №645-НЗ-1, в якому з 17 липня 2017 року вилучили із складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи «Донецька дирекція залізничних перевезень», п.3 цього наказу з 17 липня 2017 року наказали скоротити штат структурних підрозділів «донецька дирекція залізничних перевезень» та підпорядкованих ним виробничих підрозділів, п.4 начальникам дирекції залізничних перевезень забезпечити своєчасне, з дотриманням вимог чинного законодавства України, персональне попередження працівників структурного/виробничих підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» про їх звільнення у зв'язку із скороченням штату п.1 ст. 40 КЗпП України з 17 липня 2017 року та процедуру вивільнення працівників провести відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно цього наказу виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв'язку» створив комісію про скорочення штату працівників виробничого підрозділу «Донецька дистанція зв'язку» за наказом №63/ШЧ від 28 квітня 2017 року вона отримала попередження про скорочення штату, з яким була ознайомлена 04 травня 2017 року. Доводи, про те що відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташуванням офісу, зокрема у місці Донецьк є необґрунтованими, тому що підприємство знаходилось у простої з березня по день скорочення штату 17 липня 2017 року, так вона 17 липня 2017 була звільнена згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату і мені була видана трудова книжка (ксерокопія якої додана до позовної заяви) оформлена належним чином і вона підписала наказ про припинення трудового договору, який був підписаний в.о. начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Подлузським В.О. Виходячи з листа від 27 липня 2018 року №322/1- Дон/ДНД, Подлузський В.О. по теперішній час виконує обов'язки начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень», цей факт доводить що представник структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а саме Подлузський В.О. керував виробничою та організаційною діяльністю структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень». Вказує, що її документи для остаточного розрахунку, згідно вимог наказу №899-Н від 26 червня 2017 року про порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень», а саме первинні документи були направлені в структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (м.Лиман) до робочої комісії з опрацювання первинних документів, та зареєстровані за номером 1223. В цих документах, згідно додатку 1 (переліку) до Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» пункту 8 нею був наданий оригінал наказу про звільнення (Наказ від 10 липня 2017 року №10068/ДН- ос), також розрахунки по заробітній платі, табелі обліку робочого часу за березень, квітень, травень, червень та липень 2017 року та інші документи. Все це встановлює факт перебування її з відповідачем у трудових відносинах у вказаний період.

ІІ. Заяви, клопотання

5.Позивач у судовому засіданні 29 серпня 2018 року наполягала на задоволення позову з посиланням на доводи і докази, зазначеному в ньому. В подальшому заявою від 29 серпня 2018 року просила розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити..

6. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розгляд справи призначений на 24 вересня 2018 року провести без участі представника ПАТ «Укрзалізниця». Врахувати доводи наведені в відзиві до позовної заяви ПАТ «Укрзалізниця», які підтримує у повному обсязі.

7.З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

8.Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

9.Ухвалою суду від 16 липня 2018 року розгляд справи відкладено за клопотанням позивача у зв'язку з необхідністю надання доказів.

IV. Установлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин

10.9. ОСОБА_1 з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця» і працювала на посаді електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», що підтверджуються записами у трудовій книжці позивача, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Отже не викликає сумніву і не заперечувався сторонами той факт, що роботодавцем, з яким ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах під час її звільнення, а також особою, яка повинна провести повний розрахунок з останньою, є саме ПАТ «Укрзалізниця».

11.17 липня 2017 року трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року, з яким позивач ознайомилась у цей же день і отримала від роботодавця трудову книжку.

12.Крім того з наявних у матеріалах справи копій довідки-розрахунку ОСОБА_1 у взаємозв'язку з наказом №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року установлено, що кількість днів невикористаної відпустки складає 2 дні.

13.Із заяв сторін по суті і матеріалів справи вбачається, що останню виплату по заробітній платі роботодавець здійснив за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року в сумі 1923,50 грн (нараховано 2389,45 грн).

14.Зазначені фактичні дані підтверджені належними, допустимими та достатніми доказамиі по суті сторонами не заперечувались.

15.Фактичний розрахунок при звільненні з позивачем згідно положень ст.47 та ст.116 КЗпП України ПАТ «Укрзалізниця» проведений не був, зокрема не виплачено: заробітну плату за час вимушеного простою за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

16.1Згідно табелів обліку робочого часу за період з березня 2017 року по липень 2017 року, складених у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» і підписаними усіма відповідальними особами, зафіксовано кількість відпрацьованих годин ОСОБА_1 кожного дня відповідного місяця. Відповідачем при цьому не надано будь-яких доказів порушення з боку позивача встановленого режиму роботи під час простою.

V. Норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин

17.Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

18.Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

19.Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

20.ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

21.Відповідно до частини першої ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

22.Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

23.Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст.47 КЗпП роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

24.Згідно ч. 2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком.

Положеннями ч. 1 ст. 83 КЗпП передбачено обов'язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством.

25.Відповідно до статті 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку, Додаткові, відповідно до чинного законодавства і угод, вихідні допомоги, соціально - побутові пільги можуть бути передбачені і в колективному договорі, положення якого поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації згідно ст. 13, 18 КЗпП.

26.Системний аналіз ч. 1 ст. 83 КЗпП, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» та п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5 свідчить про те, що компенсація за невикористану відпустку має бути виплачена у день звільнення працівника.

VI. Аргументи сторін

24. Позивач як на підставу вимог посилалась на незаконне непроведення відповідачем з нею повного розрахунку при звільненні, у тому числі із заробітної плати за час вимушеного простою за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року. Заявниця стверджувала, що належним чином виконувала свої трудові обв'язки з виходом на робоче місце у відповідності до закону та умов Колективного договору.

24. Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що за відсутності будь-якої первинної документації щодо наявності заборгованості із заробітної плати та іншим виплатам такі нарахування та вплати здійснити неможливо і послався на наявність форс-мажорних обставин, що, на його думку, підтверджується науково-правовим висновком Торгово-промислової України від січня 2018 року №126/2/21-10.2.

VII. Оцінка суду

27.Згідно зі ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, викладені ЄСПЛ у своїх рішення. Так, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,від 10 лютого 2010 року).

А. Відносно вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати

28.Зі змісту заяви відповідача по суті справи та пояснень позивача у судовому засіданні, наданих документів, убачається, що останнім визнається той факт, що позивач ОСОБА_1 знаходилась з ПАТ «Укрзалізниця» в трудових відносинах та з нею не проведено остаточного розрахунку при звільненні.

29.Доводи відповідача з посиланням на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати також відхиляються судом, оскільки обов'язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на саме на роботодавці, а не на працівникові. Суд акцентує увагу на тому, що невжиття роботодавцем (відповідачем) заходів для відповідного доступу до зазначеної документації з урахуванням того, що вже тривалий час (з 2014 року) на території Донецької області триває антитерористична операція, вочевидь не відповідає вимогам належної обачності і зазначене не може бути підставою для відмови у виплаті працівнику гарантованих Конституцією України і законами України виплат і безумовно не може будь-яким чином погіршувати стан останнього.

30.Як установлено судом і іншого з матеріалів справи не вбачається, фактичний повний розрахунок з позивачем на час розгляду справи не проведено. Останню виплату по заробітній платі роботодавець здійснив за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року в сумі 1923,50 грн (нараховано 2389,45 грн).

31.Суд приймає до уваги надані позивачем розрахункові листи у взаємозв'язку з даними, які містяться в банківській виписці по зарплатному рахунку ОСОБА_1 та відомостей з довідки Пенсійного Фонду України форми ОК-5 як належні та допустимі докази факту нарахування та сплати на користь позивача роботодавцем заробітної плати та інших виплат, їх розміру та складу, оскільки дані, які в них містяться, не містять суперечностей та не дають суду підстав сумніватися у їх достовірності. Відповідачем зазначені дані не спростовані наданням суду будь-яких переконливих належних та допустимих доказів.

32.Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», норма тривалості робочого часу в березні 2017 року складає 175 годин, у квітні 2017 року - 152 години, у травні 2017 року - 159 годин, у червні 2017 року - 159 годин, у липні 2017 року - 160- годин.

33.Із зазначених документів убачається, що ОСОБА_1 у березні 2017 року нараховано 4659,06 грн, у тому числі заробітну плату за від опрацьовані години - 2058,59 грн, оплату простою - 1391,80 грн, заохочувальну премію на свята - 300 грн, матеріальну допомогу систематичного характеру - 85,23грн. Фактично виплачено заробітну плату в розмірі 2389,45 грн без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством. З урахуванням цієї виплати залишок заборгованості за березень 2017 року складає: 4659,06 грн - 2389,45 грн = 2269,61 грн без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

34.Крім того ОСОБА_1 у квітні 2017 року нараховано 3445,87 грн без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством (оплату простою, матеріальну допомогу систематичного характеру), у травні 2017 року нараховано 1213,64 грн відповідно без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством (оплату простою, матеріальну допомогу систематичного характеру), у червні 2017 року нараховано 10 188,16 грн відповідно без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством (оплата відпусток, матеріальну допомогу систематичного характеру тощо), у липні 2017 року нараховано 8235,57 грн без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством, з яких: оплата простою - 966,52 грн, компенсація за невикористану відпустку - 481,60 грн, вихідна допомога при звільненні - 6636,79 грн, матеріальна допомога систематичного характеру - 150,66 грн, оплата відпусток - 1685,60 грн. Оскільки зазначені нарахування не виплачені заборгованість за цей період складає 27 742,30 грн без утримання податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

35.Ураховуючи зазначене, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці» а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов'язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ. Суд наголошує, що відповідно до норм ст.115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства. Відповідачем зазначені дані не спростовані наданням суду будь-яких переконливих належних та допустимих доказів.

36.Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП, не передбачено.

37.Отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведені належним чином і підлягають задоволенню на загальну суму 27 742,30 грн з розрахунку нарахованих сум без вирахування податків та обов'язкових платежів, з яких: заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 623,91 грн, компенсація за невикористані відпустки (2 дні) у розмірі 481,60 грн, вихідна допомога при звільненні 6636,79 грн.

Б. Відносно вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

38.Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

39.Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

40.Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач не провів повний розрахунок з позивачем в день звільнення, має перед ним заборгованість з заробітної плати, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП.

41.Середньоденна заробітна плата позивача визначається судом виходячи із розрахунку: два місяці, що передують звільненню, в яких позивач фактично працювала, квітень-травень 2017 року - 4659,51 грн : 26 (фактично відпрацьовані дні) = 179,21 грн.

42.Розрахований на підставі листів Міністерства соціальної політики від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 та від 19 жовтня 2017 року №224/0/103-17/214, якими затверджені норми тривалості робочого часу на 2017-2018 роки відповідно, час затримки розрахунку з дня звільнення 17 липня 2017 року по 17 вересня 2018 року (день ухвалення рішення), складе 293 робочих днів, тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку буде складати 52 508,53 грн (179,21 грн х 293 днів).

43.Посилання відповідача на науково-правовий висновок, що викладений на бланку Торгово-промислової палати України не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не є сертифікатом (висновком) в розумінні ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР, ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII та п. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року № 44(5).

44.Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню частково по день винесення рішення з урахуванням розрахунку суду.

45.Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

VIIІ. Розподіл судових витрат між сторонами

46.Відповідно до ст. 141 ЦПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст. 5, 10, 13, 142, 259, 263-265 ЦПК, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації при звільнені та середнього заробітку задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код - 40075815) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; зареєстрована як АДРЕСА_2, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 623,91 грн, компенсацію за невикористані відпустки (2 дні) у розмірі 481,60 грн, вихідну допомогу при звільненні 6 636,79 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52 508,53 грн з обов'язковим утриманням податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

3. В іншій часині у задоволенні паозову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код - 40075815) в доход держави судовий збір у сумі 528,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць з обов'язковим утриманням податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.В.Давидовська