Справа № 459/3275/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/1351/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 березня 2018 року, ухваленого судом у складі судді Рудакова Д.І., у справі за позовом представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Червоноградський міський ВДВС ГТУЮ у Львівській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИЛА:

07.12.2017 року представник позивача звернувся з позовом до відповідача, у якому, посилаючись на ст. 197 ч. 3 СК України, просив звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно рішення Червоноградського міського суду від 15.12.2008 р., до дня пред'явлення виконавчого листа, виданого на підставі цього судового рішення, до примусового виконання в Черноградський МВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Червоноградського міського суду від 15.12.2008 р. вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 11.06.2008 року до його повноліття. Виданий 14.01.2009 р. Червоноградським міським судом виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 вказаних аліментів було предявлено стягувачем до виконання майже через 9 років і постановою державного виконавця Червоноградського МВ ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 від 23.03.2017 р. відкрито виконавче провадження. Відповідно до складеного державним виконавцем Буйною С.В. розрахунку заборгованості по сплаті аліментів згідно цього виконавчого листа, така заборгованість визначена за період з 14.03.2014 р., тобто за 3 роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання станом на день визначення заборгованості 16.11.2017 р. встановлена в розмірі 19 729,62 грн. Вважає, що суд має звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах за вказаний вище період з 14.03.2014 р., тобто з часу з якого така заборгованість нарахована і до часу предявлення виконавчого документа до виконання 14.03.2017 р., виходячи з ч. 3 ст. 197 СК, оскільки відповідач вчасно не предявила виконавчий документ до виконання без поважних причин, внаслідок чого і виникла така заборгованість. Позивач постійного заробітку не має, тому не може сплатити заборгованість, крім того має на утримає двоє неповнолітніх дітей.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано ч. 2 ст. 197 СК України, згідно якої за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, у звязку з обставиною, що має істотне значення. Посилається на те, що 14.10.2013 року виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 був повернутий ОСОБА_4 за її заявою згідно домовленості з ОСОБА_2 Стверджує, що в березні 2017 року ОСОБА_4 повторно предявила до примусового виконання цей виконавчий лист. Вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини ОСОБА_4 Зазначає, що у суду першої інстанції були всі підстави і наявні докази для задоволення позову. Стверджує, що судом не взято до уваги посилання позивача на наявність обставин, які мають істотне значення, зокрема не враховано його сімейний стан, наявність на утриманні чотирьох малолітніх дітей та відсутність постійних доходів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що не відповідає дійсності посилання позивача на те, що він не працює, перебивається випадковими заробітками, оскільки останній часто приїжджає з Москви, та має можливість користуватись послугами адвоката. Також зазначає, що позивач з заявою про зменшення розміру аліментів не звертався. Заперечує будь-які домовленості з позивачем. Просить залишити рішення суду без змін.

Оскільки відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, за відсутності обставин, що унеможливлюють розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та ціну позову, яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму, розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що ч. 3 ст. 197 СК України, на яку посилався позивач, як на підставу своїх вимог, виключена на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням закону.

Так, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-2830/2008, виданого 14.01.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області на підставі рішення суду, яке набрало законну силу 04.01.2009 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 11.06.2008 року до його повноліття.

Матеріали виконавчого провадження знищено у звязку з закінчення строків їх зберігання (а.с. 49).

28.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Закон України «Про виконавче провадження» зобовязує виконавця визначити розмір заборгованості із сплати аліментів в порядку, встановленому СК України.

Розрахунком заборгованості встановлено, що за період з 14.03.2014 року по 24.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 складає 23016, 88 грн.

А відтак, виходячи з встановлених обставин, суд правильно встановив, що правовідносини сторін стосуються звільнення від сплати аліментів на підставі ч.3 ст.197 СК України, та враховуючи, що вказана стаття виключена на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає закону.

Твердження в апеляційній скарзі про порушення судом ст.ст.264, 265 ЦПК України та покликання на те, що судом при неправильному посиланні позивача на ч.3 ст.197 СК України зобов»язаний був застосувати ч.2 ст.197 СК України, не може прийматись до уваги, оскільки, як вбачається з позовної заяви позивач не посилався на тяжку хворобу або іншу обставину, що має істотне значення, як на підставу для повного чи часткового звільнення від сплати аліментів. (а.с.1-2)

Також даними позовної заяви стверджується, що в такій підставами позову зазначено неповажні причини пред»явлення виконавчого документа до виконання, а також, що наявність двох дітей, відсутність постійного заробітку є запереченням можливості сплати заборгованості, однак не визначені, як підстави для звільнення від сплати заборгованості.

Крім того, те, що суд не мав підстав застосовувати до правовідносин сторін ч.2 ст.197 СК України підтверджується даними заяви про уточнення позовних вимог/підстав позову (а.с.75-76), відповідно до якої підставами позову визначено непред»явлення вчасно виконавчого листа до виконання, відсутність матеріальної можливості сплати заборгованості, відсутність доходів, наявність на утриманні чотирьох дітей.

При цьому колегією суддів визнається правильним те, що судом не взято до уваги заяву про зміну підстав позову, оскільки таку подано після закінчення підготовчого засідання, тобто з порушенням вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на розрахунок розміру аліментів з врахуванням чотирьох малолітніх дітей, як на істотну обставину, визнається колегією суддів безпідставним, так як в позовній заяві зазначалось про двох малолітніх дітей, і розрахунок розміру аліментів не проводився. (а.с.2)

А відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, в зв»язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_8