АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4038/18 Справа № 211/3035/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сарат Н.О. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він на початку березня 2011 року надав ОСОБА_2 у борг 3500,00 грн., і на початку квітня 2011 року відповідач отримав в борг ще 1200,00 грн., за умови повернення вказних коштів в термін до 25 серпня 2011 року. В липні 2011 року коли ОСОБА_3 дізнався про те, що відповідач планує змінити місце роботи та можливо і проживання, ОСОБА_2 написав йому власноруч 01 липня 2011 року та 28 липня 2011 року дві розписки, в яких визнав факт своєї заборгованості із зазначенням суми позики та терміну її повернення. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу відповідач не виконав.

У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму в розмірі 4700,00 грн. відповідно до розписок, 822,20 грн. - інфляційних витрат, 363,87 грн. - пені та 3000,00 грн. - моральної шкоди, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та 1500,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4700,00 грн. заподіяного збитку, 169,20 грн. інфляційних витрат, 363, 87 грн. 3% річних, а всього 5233,07 грн.;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог - було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, який відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено частково:

- скасовано рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1200 грн. та відмовлено позивачу в задоволенні цих позовних вимог;

- змінено рішення суду в частині загальної суми боргу, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та зменшено розмір стягнутої загальної суми боргу з 4700,00 грн. до 3500,00 грн.;

- змінено рішення суду в частині загальної суми інфляційних витрат, стягнутих відповідача на користь позивача та зменшено розмір стягнутої загальної суми інфляційних витрат з 169,20 грн. до 126,00 грн.;

- змінено рішення суду в частині загальної суми 3% річних, стягнутих з відповідача на користь позивача та зменшено розмір стягнутої загальної суми 3% річних з 363,87 до 271,00 грн.;

- змінено рішення суду в частині загальної суми, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та зменшено розмір стягнутої загальної суми з 5233,07 грн. 07 до 3897,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду від 26 травня 2015 року, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно з розпискою в розмірі 3500,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 126,00 грн., і трьох процентів річних у розмірі 271,00 грн., скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено, а рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 3500,00 грн., інфляційних витрат і трьох процентів річних - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 21 березня 2018 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року скасовано, а цивільну справу №211/3035/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

З урахуванням вищенаведених обставин, зокрема, щодо неодноразового перегляду даної справи як апеляційною, так і касаційною інстанцією, колегія суддів зазначає, що станом на сьогодні рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2015 року переглядається лише в частині стягнення з ОСОБА_2 боргу, згідно з розпискою від 01 липня 2011 року, в розмірі 3500,00 грн., інфляційних втрат і трьох процентів річних, за вказаною розпискою.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити, а рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяного збитку в розмірі 3500,00 грн. - скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 липня 2011 року та 22 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори позики у вигляді письмових розписок, відповідно до яких ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_3 в борг 3500,00 грн. та 1500,00 грн. відповідно, які зобов'язався повернути 25 серпня 2011 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і на підставі установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Тож, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Як вбачається зі змісту розписки, ОСОБА_2 зобов'язався до 25 серпня 2011 року погасити борг у розмірі 3500,00 грн., тобто розписка містить лише умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов'язанням їх повернення.

Однак, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, не містить дати отримання грошових коштів та реквізити сторін (ПІБ, ІДН, місце реєстрації чи проживання кредитора і боржника, паспортні дані сторін, контактні телефони, електронну пошту тощо).

Згідно із положеннями статті 179 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в суді) предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в суді) суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи тощо.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 взявши до уваги розписку, складену 01 липня 2011 року, всупереч вимогам статей 179, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в суді) всіх обставин справи не встановив, дійшов передчасного висновку про наявність між сторонами боргових зобов'язань, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяного збитку в розмірі 3500,00 грн. - скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року в частиністягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяного збитку в розмірі 3500,00 грн. - скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 243,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова