АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 643/5503/14-ц

провадження № 22-ц/790/3604/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

відповідач: КП «Харківські теплові мережі»,

третя особа: КП «Жилкомсервіс»,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року (в складі судді Горбунової Я.М.),

встановив:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та КП «Харківські теплові мережі» на його користь завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири № 93, що знаходиться по пр. Ювілейному, 61-Б в м. Харкові, та належить йому на праві власності, яка складається з вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 48 729 грн. 52 коп., витрат по оплаті електроенергії у розмірі 970 грн.71 коп., витрат, повязаних з встановленням нового склопакету у розмірі 3 412 грн. Також позивач просив стягнути солідарно з відповідачів компенсацію моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування позову вказував, що йому на праві власності належить квартира № 93, яка знаходиться в м. Харкові по пр-ту Ювілейному, будинок 61-Б, загальною площею 52,5 кв.м. на підставі іпотечного договору № 810/6-27/2/1-5-432 від 16 вересня 2005 року, укладеного та зареєстрованого між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1

31 січня 2014 року його квартира була залита водою з вини відповідача, як власника квартири № 97, яка знаходиться в м. Харкові по пр-ту Ювілейному, будинок 61-Б, та розташована поверхом вище над його квартирою, в результаті чого завдано матеріальної шкоди. У звязку з тим, що квартира позивача була залита водою, останній звернувся до власника квартири № 97, сусідів та до представника КП «Жилкомсервіс» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири, яка знаходилась поверхом вище, тобто з квартири № 97. 31 січня 2014 року комісією в складі пятьох представників КП «Жилкомсервіс» був складений ОСОБА_3 про залиття квартири № 93,на підставі якого комісія встановила, зафіксувала та підтвердила факт залиття квартири.

Внаслідок несправності системи водопостачання гарячої води, виниклої з вини власника квартири № 97, розташованої поверхом вище, 31.01.2014 року була залита його квартира. Гарячою водою було пошкоджено жилі кімнати, коридор, кухня, ванна кімната. Вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню квартири складає 28345 гр. 45 коп. Внаслідок залиття стеклопакет, встановлений у вікні кімнати дочки зіпсувався: була порушена його гермітичність, він втратив свої технічні якості по зберіганню тепла. Залиття відбулось у холодну пору року, на вулиці був мороз, тому, протягом місяця він електроприладами сушив квартиру (стени, стелю, меблі, коври) на що витратив додаткову електричну енергію.

Вважає, що діями відповідачки йому та його сім'ї була спричинена моральна шкода: протягом тривалого часу вони проживали у вологій квартири, з'явилась плісень, запах, був порушений звичний уклад їх життя, вони докладали та докладають зусиль для його поновлення.

Відповідач ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_4) проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що не вважає себе належним відповідачем, оскільки відсутня її вина в залитті квартири позивача, так як відповідно до акту обстеження санітарно-технічного стану квартир № 93, № 97 житлового будинку № 61-б по пр. 50 років ВЛКСМ в м. Харкові від 31.01.2014 року залиття квартири позивача відбулося через розрив неправильно встановленого забудовником АТ «Трест «Житлобуд-1» в її квартирі № 97 відсікаючого (запірного) кульового крана на кухонному вводі гарячої води. Точка розподілу меж відповідальності споживача та виконавця знаходиться після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка, тобто після міста розташування джерела залиття, тому відповідальність за неналежне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання повинен нести виконавець робіт, а не споживач послуги. Крім того, відповідач зазначила, що акт про залиття, складений з порушенням вимог чинного законодавства, так як складений за відсутності відповідача та неуповноваженою комісією, в акті відсутні підписи осіб, які зазначені в акті як члени комісії, в звязку з чим не вважає даний доказ належним. Крім того, позивач зазначила, що висновок спеціаліста ТОВ «СТИМА» від 07.03.2014 року та від 15.09.2015 року про вартість матеріалів та ремонтно-будівельних робіт у сумі 28 345,45 грн. та 48 729,52 грн. також не може бути визнаний належним доказом, оскільки оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність, відповідач не повідомлявся про проведення даного обстеження, і у самому висновку зазначено, що оцінювачем не був виконаний візуальний огляд обєкту дослідження (квартири), оцінка проводилася на підставі доказового матеріалу наданого позивачем, при цьому, у висновку спеціаліста є ряд неточностей та невідповідностей наданим фотознімкам самим позивачем та тим фотознімкам, які надала суду відповідач, які вона зробила у присутності позивача в його квартирі після заливу. Крім того, позивач зазначила, що викликає сумнів даний висновок і з тих підстав, що субєкт оціночної діяльності ТОВ «СТИМА» згідно сертифікату може оцінювати обєкти тільки у межах спеціальності «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), в той час, як необхідна спеціалізація у сфері дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів.

Відповідач КП «ХТМ» зазначив, що позовні вимоги не визнаються з тих підстав, що підприємство не є належним відповідачем. Відповідно до статуту предметом діяльності КП «Харківські теплові мережі» є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів. Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП Вода», КСП «Харківгорліфт» та інш., та запропоновано підприємствам виконавцям визначити конкретні обсяги послуг на підставі укладених цивільно-правових угод. На підставі даного рішення між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29.12.2006 року № 15/1 і договір на надання послуг з аварійно-диспетчерського обслуговування від 01.03.2007 року №660402. Новий договір між даними організаціями був укладений 13.02.2012 року (нова редакція договору № 15/1 від 29.12.2006 року), який також передбачив здійснення КП «Харківські теплові мережі» технічного та аварійно-диспетчерського обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання в житлових будинках, і жодних обовязків щодо проведення поточних або капітальних ремонтів даних систем на КП «Харківські теплові мережі» не покладено. Таким чином, так як стояк, з якого було спричинено залиття квартири, не знаходиться на балансі КП «Харківські теплові мережі», то підприємство як виконавець не повинен вживати заходи з попередження аварійних ситуацій, і вся відповідальність за це покладається на КП «Жилкомсервіс» як замовника та власника будинку.

КП «Жилкомсервіс» в своїх письмових запереченнях зазначили, що вони вважають, що нести відповідальність за завдану позивачу шкоду повинен власник квартири, на якого відповідно до статті 151 ЖК України покладається обовязок по забезпеченню схоронності майна та приведення за свій рахунок його поточного та капітального ремонту.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Харківські теплові мережі» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 4 950 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 3 535 грн., а всього судових витрат на суму 8 485 грн.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що відповідач та її представник не довели, що шкода заподіяна його майну завдану не з її вини, тому вважав, що суд помилково визначив ОСОБА_2 належним відповідачем.

13 липня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшов відзив ОСОБА_2 на вищевказану апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, так як судом не встановлено неправомірних дій або бездіяльності з її боку і відсутня її вина у залитті квартири позивача, також суд вважав доведеним той факт, що за наявності завданих позивачу збитків, саме на КП «Харківські теплові мережі», повинна бути покладена відповідальність за завдану шкоду, однак позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру завданих йому збитків та завдання йому моральної шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 93, що знаходиться по пр. Ювілейному, 61-Б (до перейменування 50 років ВЛКСМ) в м. Харкові.

Відповідач ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) є власником квартири № 97, що знаходиться по пр. Ювілейному, 61-Б (до перейменування 50 років ВЛКСМ) в м. Харкові.

31.01.2014 року мало місце залиття водою квартири № 93, що належить позивачу. Джерелом залиття є відсікаючий кульовий кран на відводі гарячої води, який розташований в квартирі № 97, що належить відповідачу.

З матеріалів справи вбачається, що причиною залиття була поломка (розрив) невірно встановленого відсікаючого кульового крану на вводі гарячої води в квартирі № 97, яка на час аварії перебувала в ремонтному стані ( по підлозі цементна стяжка).

При огляді квартири № 93 комісією у складі начальника дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5, інженера дільниці ОСОБА_3, майстра ОСОБА_6, майстра КП «ХТС» ОСОБА_7 було встановлено, що відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води розірваний на дві частини, основна його частина, в якій знаходиться запірний елемент, відірваний та лежить на підлозі.

Також комісією встановлені наслідки залиття на стінах, стелі та підлозі загальною площею 6,5 кв. м., у тому числі: на кухні (стеля, шпалери на гіпсокартоні) площею 1,5 кв.м., в першій кімнаті площею 12 кв.м. (стеля, шпалери на гіпсокартоні) площею 1 кв.м., стіни (шпалери) площею 2 кв.м., в другій кімнаті провисання натяжної стелі, площею 2 кв.м., у ванній кімнаті стеля (гіпсокартон) площею 2 кв.м., прокапування води з світильника, коридор розмокання ламінату площею 1,5 кв.м.

Зазначені факти встановлені з акту від 31.01.2014 року, складеного комісією, у вищезазначеному складі (а.с. 42 т.1).

Згідно з частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Визначення винної особи у спричинені збитків залежить від визначення меж відповідальності споживача та виконавця житлово-комунальних послуг по постачанню гарячої води до квартири відповідача.

Відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року визначені наступні поняття: внутрішньо будинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту.

Виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює

житлово-комунальні послуги.

Точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Відповідно п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг з постачання холодної та гарячої води від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку є місце після першої водозапірної арматури на відгалудженні від стояка у квартирі споживача.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2016 року точка розподілу, в якій здійснюється передача послуг від КП «ХТМ» споживачеві, який надає послуги з гарячого водопостачання, в системі внутрішньобудинкового гарячого водопостачання будинку № 61-Б по пр. Ювілейному в м. Харкові знаходиться після першої водозапірної арматури на відгалудженні від стояка у квартирі споживача. Відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води, що встановлений у приміщенні вбиральні № 7 площею 1,6 кв.м. це місце з якого сталася аварія 31.01.2014 року на системі внутрішньобудинкового гарячого водопостачання в межах квартири АДРЕСА_1, знаходиться до точки розподілу, в якій здійснюється передача послуг гарячого водопостачання від виконавця споживачеві. Даний відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води відноситься до зони обслуговування субєкта господарювання, який надає послуги з постачання гарячої води (виконавця) (а.с.83-88 т.4).

Частиною 1 статті 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» встановлено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі статтею 67 КПК чи статтею 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, виконавець зобовязаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту (п. 32 п.п.5); утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт (п. 32 п.п. 10).

З наведеного вбачається, що обовязок по обслуговуванню відсікаючого (запірного) кульового крану на кухонному вводі гарячої води лежить на субєкті господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (Закон № 1875-IV) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Рішенням Харківської міської ради від 26.07.2006 року № 69/06 було створено КП «Жилкомсервіс». Відповідно до п.п.3.1 та 3.2 статуту КП «Жилкомсервіс» метою підприємства є: забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання, а предметом діяльності укладання договорів на обслуговування житлового-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів.

Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП Вода», КСП «Харківгорліфт» та інш.

Таким чином, визначена компетенція КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання, і відповідно, обовязок обслуговування запірного (відсікаючого) кулькового крану у даному випадку покладається на виконавця послуг.

На підставі даного рішення між КП «Жилкомсервіс»(управителем) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавцем) були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29.12.2006 року № 15/1 і договір на надання послуг з аварійно-диспетчерського обслуговування від 01.03.2007 року № 660402. 13.02.2012 року між даними підприємствами був укладений новий договір, який також передбачив здійснення КП «Харківські теплові мережі» технічного та аварійно-диспетчерське обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання в житлових будинках.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 15/1 від 13.02.2012 року обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання включає в себе комплекс робіт, які визначені законом на нормативними актами та зазначені у Додатку № 1 до Договору.

У Додатку № 1 до Договору визначений перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, у тому числі, визначено, що виконавець постійно проводить огляд санітарно-технічного устаткування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, усуває у разі виявлення пошкодження у таких системах.

Відповідно до п. 2.3.2, п. 2.3.5 даного Договору виконавець зобовязаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг.

Відповідно до п. 3.1 обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснюється виконавцем не менше трьох разів на рік, відповідно до графіку проведення обслуговування, який є невідємною частиною цього Договору.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, так як судом не встановлено неправомірних дій або бездіяльності з її боку і відсутня її вина у залитті квартири позивача. При цьому, суд вважав доведеними той факт, що за наявності завданих позивачу збитків, саме на КП «Харківські теплові мережі» повинна бути покладена відповідальність за завдану шкоду, так як в компетенції саме даного відповідача було усунення існуючих недоліків, які призвели до завдання шкоди, і в наслідок неправомірної бездіяльності даного відповідача сталося залиття квартири позивача.

Позивачем будь-яких доказів щодо спростування висновку експертизи не надано.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв заперечення відповідача КП «Харківські теплові мережі» про те, що вони не є належним відповідачем по справі, і відповідальність повинно нести КП «Жилкомсервіс».

Щодо вимог до КП «Харківські теплові мережі», то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, але через їх недоведеність.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих або витребуваних доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету позову, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісності здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Позивач визначає розмір шкоди, завданої пошкодженням його майна в квартирі після залиття, тими затратами, які він може понести в звязку з необхідністю відновлення та ремонту квартири, і зазначає суму на таке відновлення у розмірі визначеному субєктом оціночної діяльності - 48729 грн. 52 коп.

На підтвердження своїх вимог позивач в якості доказу надав два висновки, які зроблені 07.03.2014 р. та 15.09.2015 р. на підставі договору між ним та ТОВ «СТИМА», яке має сертифікат субєкту оціночної діяльності в спеціалізації «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них, оцінка майна і обладнання, оцінка колісних транспортних засобів, за участю оцінювача ОСОБА_8, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямом «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них».

Оцінюючи надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що з даних висновків не можливо беззаперечно та достовірно встановити розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Так, у висновках, де зазначено найменування та перелік робіт, які необхідно здійснити для відновлення квартири після залиття, є явне неспівпадіння по тим даним, які зазначені в акті від 31.01.2014 р. про площу залиття та предмети і матеріали, що зазнали пошкодження. В самому висновку зазначено, що перелік майна для оцінки був переданий в письмовому вигляді для оцінки, субєкти оцінювальної діяльності не мали можливості інспектувати обєкт, не був наданий доступ до обєкту, при підготовці даного висновку не був виконаний візуальний огляд обєкту, при виготовленні висновку усі данні про технічний стан отримані безпосередньо від замовника (а. 21-22 висновку від 07.03.2014 р., а.11, 23. 24 висновку від 15.09.2015 р. та а.с.34-35 т.1, а.с.149, 161-162 т.2).

Перелік майна, який був переданий спеціалісту, не підтверджений іншими доказами, а саме, не підтверджено, що саме майно, зазначене в переліку, наприклад, ламінат Grundorf, виробництва Німеччини, шпалери «Версаль» виробництва України, шпалери вінілові виробництва Нічеччини, пошкоджені внаслідок залиття. Так само, як не зрозуміло чому у висновку зазначене таке пошкоджене майно, як дверні блоки із сосни та вікно металевоплатикове, та необхідність демонтажу гіпсокартону на стінах та на стелі, оскільки в акті від 31.01.2014 р. пошкодження такого майна не зазначено. Із наданих до висновку копій фотографій таких пошкоджень також не вбачається.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, субєкт оціночної діяльності ТОВ «СТИМА» та субєкт оціночної діяльності ОСОБА_8 згідно сертифікатів можуть оцінювати обєкти тільки у межах спеціальності «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), в той час, як необхідна спеціалізація у сфері дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів.

Інших доказів на підтвердження вимог про розмір завданих позивачу збитків, ним не надано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснила, що вона була декілька разів в квартирі позивача, відразу після залиття та через деякий час, і жодного разу вона не бачила таких наслідків та пошкоджень, на які спеціаліст посилається у своєму висновку. Єдине, що вона бачила як наслідок залиття це незначне підняття шпалер в одній кімнаті, та незначне промокання ламінату у коридорі. На підтвердження відсутності таких пошкоджень майна позивача вона особисто робила фотознімки в квартирі позивача у його присутності та з його дозволу, які і надала в якості доказів суду, які приєднані до матеріалів справи і також досліджені судом (а.с.119-126 т.2, а.с.21-33 т.4)

Також не надано доказів на підтвердження окремих вимог позивача про стягнення затрат, понесених на додаткові витрати по електроенергії, так як він змушений був вдаватися до додаткових заходів щодо сушки затопленого житла, в наслідок чого витрати по електроенергії становили 970,71 грн., та витрат понесених по заміні склопакет у сумі 3412 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові і в цій частині.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з знищенням чи пошкодженням її майна.

Позивач зазначив, що він внаслідок пошкодження майна зазнав немало переживань та страждань, він постійно знаходився у нервовому стані через неправомірні дії, що вплинуло на відносини у сімї та на роботі. Крім того, залиття квартири привело до виникнення у його сина, який вичерпував воду з квартири на протязі 5 годин, нервового зриву внаслідок чого він був направлений в цей же день на стаціонарне лікування у відділення ендокринології з діагнозом цукровий діабет.

Між тим, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок пошкодження належного його майна він переніс душевні страждання та переживання. Надана суду виписка з історії хвороби його сина, сама по собі не підтверджує причинний звязок між наявним у нього захворюванням і проходженням курсу лікування з фактом залиття квартири та виникненням душевних переживань у позивача, викликаних цими подіями.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачем не надано доказів і в цій частині позовних вимог.

Судові витрати суд першої інстанції розподілив відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

доказування.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_9