Справа № 460/1194/18
Провадження №2/460/1205/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.06.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі :

головуючої судді Швед Н.П.

при секретарі -Козака О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації м.Львова про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації м.Львова про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2007року по 18.05.2012 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, 03 серпня 2007року та донька ОСОБА_4, 16 липня 2009року народження.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2012 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано.

Діти на даний час проживають з нею, вона офіційно працевлаштована, матеріально утримує дітей та піклується про їх здоров'я, фізичний і духовний розвиток. Відповідач і раніше не надавав їй згоду на виїзд дітей за кордон, тому вона вже зверталась до суду з аналогічною позовною заявою, однак термін дії дозволу закінчився 01 січня 2018 року.

Така позиція відповідача шкодить інтересам дітей та не сприяє їхньому всебічному та гармонійному розвитку. Метою поїздки дітей за кордон є оздоровлення та відпочинок в Ізраїлі, без мети постійного проживання за межами України. Тобто жодні права батька, встановлені чинним законодавством України, в тому числі на побачення з дітьми, порушуватись не будуть.

Просить надати дозвіл на виїзд за кордон без згоди у країну Ізраїль неповнолітнім дітям, ОСОБА_3, 03 серпня 2007року народження та ОСОБА_4, 16 липня 2009року народження, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.07.2018 року по 01.09.2018р. включно.

В судове засідання позивач не з?явилася, на адресу суду надіслала письмову заяву, у якій просить дану цивільну справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Просить заяву задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності та згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач.

Третя особа - представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації м.Львова в судове засідання не з"явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав.

Як вбачається, з позовної заяви, відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, саме на цю адресу були скеровані виклики до суду.

На офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області 29 травня 2018 року опубліковано оголошення про призначення судового розгляду та виклик відповідача у судове засідання на 13 червня 2018 року на 15 год. 20 хв..

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів слідує, що відповідач належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що сторони з 05.05.2007 року по 18.05.2012 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, 03 серпня 2007року, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №118177 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4969 та донька ОСОБА_4, 16 липня 2009року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №210858 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4628. Їхніми батьками значаться: батько- Коструба ОСОБА_5, мати- Коструба ОСОБА_6.

18.05.2012року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як встановлено судом діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Батько не цікавиться життям та здоров'ям дітей, не підтримує їх матеріально. Так 24 червня 2016 року Яворівським районним судом Львівської області було винесено рішення на підставі якого надано дозвіл на виїзд дітей за кордон до 01 січня 2018 року. На даний час термін виїзду закінчився. У зв'язку з тим, що розпочався літній період відпусток позивач просить надати дозвіл на виїзд дітей у країну Ізраїль для оздоровлення та відпочинку в період з 01.07.2018 року по 01.09.2018 року. Також факт того, що діти виїзджають на відпочинок в країну Ізраїль підтверджується копіями авіа-квитків, з яких вбачається, що відправлення літака відбувається 15 липня 2018 року о 15.55 год. з міжнародного аеропорту "Вінниця".

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною, 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно з ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідно до положень ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч.2 ст.150 зазначеного Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, згідно з якими, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обрунтованим, оскільки надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон малолітніх ОСОБА_3, 03.08.2007року народження та ОСОБА_4, 16.07.2009року народження в період з 14.07.2018 року по 01.09.2018 року в країну Ізраїль буде відповідати інтересам дітей.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 128, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Дозволити тимчасовий виїзд за межі України, а саме в країну Ізраїль, неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди їхнього батька ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 14.07.2018 року по 01.09.2018р. включно.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ШВЕД Н.П.