АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/133/17
Провадження № 22-ц/792/193/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2017 року (суддя Бондар О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 28 травня 2016 року на обїзній дорозі за межами с. Вербка Камянець-Подільського району ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

21 липня 2016 року постановою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу 340 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в страховій компанії «Глобус» VIG».

Після звернення до страховика - «Глобус» VIG», заподіяна шкода внаслідок ДТП була оцінена в розмірі 109000 грн. Страхова компанія «Глобус» VIG» провела з позивачем частково розрахунок в сумі 54893,60 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує суму, яку сплатила йому страхова компанія, то відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 54106,40 грн. Крім того в результаті ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

У звязку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_6 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 54106,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Ухвалою судді Камянець-Подільського міськрайонного суду від 13 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ТзДВ СТДВ «Глобус» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 45106,40 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 8000 гривень та судовий збір у сумі 256 грн. В стягненні з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків в розмірі 54106,40 грн. та судового збору в сумі 101,06 грн. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 538,94 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його змінити, стягнути на його користь з ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 44328,20 грн. та моральну шкоду у сумі 20000 грн., стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на користь ОСОБА_4

Вважає, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт вважає помилковим висновок суду, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивач не проводив ремонт пошкодженого автомобіля, відчужив пошкоджене авто і суд не має можливості залишити пошкоджений автомобіль позивача відповідачу.

ОСОБА_4 зазначає, що порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 33 Закону № 1961-IV, який згідно зі ст. 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратами з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Як зазначає апелянт відповідно до акту №1037/16 від 15 липня 2016 року ринкова вартість транспортного засобу Renault д.н.з. НОМЕР_3 до ДТП складає 99221,80 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 106673,06 грн. Таким чином, проводити ремонт пошкодженого автомобіля є економічно необґрунтованим і автомобіль вважається фізично знищеним. Тому в такому випадку заподіювач шкоди повинен відшкодувати позивачу вартість автомобіля до ДТП.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

В такому випадку особа, яка завдала шкоди, і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється за статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням того, що страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування лише у сумі 54893,60 грн., то різницю в сумі 44328,20 грн. (99221,80 грн. 54893,60 грн.) позивачу повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_6

Також апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що позивач продав автомобіль і це є підставою для відмови у позові. Суду для застосування принципу диспозитивності і передання пошкодженого майна особі, відповідальній за шкоду, необхідна спочатку заява відповідача про передачу йому такого майна, однак така заява не подавалась відповідачем і в матеріалах справи відсутня.

Крім того, на думку апелянта, задовольняючи позов частково в частині стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір шкоди з 20000 грн. до 8000 грн., оскільки позивач внаслідок протиправних дій відповідача втратив своє майно, а відповідач замість того, щоб відшкодувати позивачу заподіяну своїми протиправними діями шкоду, ухиляється від майнової відповідальності. Внаслідок дії відповідача позивач тривалий час не міг користуватись своїм майном, пережив стрес внаслідок ДТП, зазнав моральних страждань і вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 20000 грн. є справедливим по відношенню до отриманих ним моральних страждань.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що в результаті ДТП, яка сталась 28 травня 2016 року о 12 год. 40 хв. на обїзній дорозі за межами с. Вербка Камянець-Подільського району з вини відповідача ОСОБА_6, який керував автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дані обставини підтверджуються копією постанови Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 21 липня 2016 року, якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу 340 грн. (а. с. 4).

Відповідач ОСОБА_6 30 березня 2016 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/ 6893812 в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Глобус». Строк дії полісу становив з 31 березня 2016 року по 30 березня 2017 року, ліміт відповідальності за шкоду, яка заподіяна майну становить 100000 грн., розмір франшизи становить 510 грн. (а. с. 36).

Як вбачається з повідомлення про ДТП Страхова справа №19/18 від 28 травня 2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 31 травня 2016 року повідомили ТДВ СТДВ «Глобус» про настання ДТП та страхового випадку (а. с. 37).

Відповідно до акту огляду транспортного засобу аварійним комісаром ТзДВ СТДВ «Глобус» ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_4 було проведено огляд транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_3 (а. с. 41-43).

Згідно акту №1037/16 від 15 липня 2016 року, ринкова вартість транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_3 до ДТП складає 99221,80 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 106673,06 грн. (а. с. 44-65).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 25 липня 2016 року ТзДВ СТДВ «Глобус» в порядку ст. 34.2 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вартість транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_4 після ДТП у сумі 43818,20 грн. (а. с. 63).

Страхове відшкодування має наступний розрахунок: 99221,80 грн. - 43818,20 грн. - 510,00 грн. (франшиза) 54893,60 грн. (а. с. 63).

22 вересня 2016 року ТзДВ СТДВ «Глобус» за зверненням ОСОБА_4, від 26 серпня 2016 року, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 54893,60 грн., що підтверджується зведеним меморіальним ордером, сформованим 8 грудня 2016 року ПАТ «КРЕДОБАНК» (а. с. 5).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач не проводив ремонт пошкодженого автомобіля, відчужив пошкоджене авто і суд не має можливості залишити пошкоджений автомобіль позивача відповідачу, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди суд визнав таким, що не підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди у 8000 грн., суд врахував, що позивачем не надано доказів заподіяння тілесних ушкоджень, ступінь душевних страждань, яких зазнав позивач в результаті пошкодження його майна.

Однак, з таким висновком частково не погоджується Апеляційний суд Хмельницької області та приходить до висновку, що вирішення позову ОСОБА_4 в частині стягнення майнової шкоди судом проведено з порушенням норм матеріального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди були вирішені судом з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовуються винною особою.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Пунктом 15 вказаної постанови передбачено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи ринкова вартість транспортного засобу Renault Kangoo до вчинення ДТП складала 99221,80 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП складає 106673,06 грн., можлива вартість автомобіля Renault Kangoo після ДТП, яка мала місце 28 травня 2016 року складає 43818,20 грн.

Справа не містить доказів, які б вказували на іншу вартість вказаного автомобіля після його пошкодження внаслідок ДТП, а встановити її іншим шляхом не вбачається за можливе через відсутність автомобіля в звязку з його продажем ОСОБА_4 іншій особі та відсутністю обєктивних даних щодо ціни реалізації.

До суду апеляційної інстанції надано копію договору, за яким ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_9, купила автомобіль НОМЕР_5 та повідомлення з територіального сервісного центру №6843 про те, що автомобіль НОМЕР_5 перебуває на обліку та зареєстрований за гр. ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу. Сторони клопотання про визначення ціни залишків пошкодженого автомобіля не зазначали.

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи встановлені вище обставини апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_6 ОСОБА_4 до вартості автомобіля після ДТП. Таким чином, розмір майнової шкоди в даному випадку становитиме 510 грн. (99221,80 грн. - ринкова вартість транспортного засобу до вчинення ДТП відняти 54893,60 грн. виплаченого страховою компанією страхового відшкодування та відняти 43818,20 грн. вартості пошкодженого автомобіля після ДТП=510 грн.).

Доводи апелянта про необхідність стягнення майнової шкоди з урахуванням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП, що становить 106673,06 грн., є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Враховуючи, що позивач визнав ту обставину, що належний йому пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб є фізично знищеним, тому провівши відчуження цього транспортного засобу він тим самим позбавив відповідача права на отримання цього пошкодженого майна після повного відшкодування майнової шкоди.

При цьому необхідно врахувати, що ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право власника пошкодженого транспортного засобу на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди було враховано вимоги розумності та справедливості, ступінь та глибину душевних страждань, яких зазнав позивач у звязку із втратою власного майна через неправомірні дії відповідача.

Отже, з таким висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд погоджується, оскільки він є обґрунтованим і законним, а посилання в апеляційній скарзі на безпідставне зменшення розміру моральної шкоди з 20000 грн. на 8000 грн. не ґрунтується на доказах та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи часткове задоволення позову про стягнення майнової шкоди, неповний розмір сплаченого позивачем судового збору в суді першої інстанції, який становить 741,06 грн., розмір судового збору, сплаченого апелянтом в суді апеляційної інстанції, який становить 1920 грн., з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 151,69 грн. судових витрат в суді першої інстанції: (510 грн. х 100%:54106,40 грн.=0,94%; 741,06 грн. : 2=370,53 грн.х 0,94% : 100% = 3,48 грн.; 370,53 грн. х 40%:100% = 148,21 грн.+3,48 грн.=151,69 грн.), та 393,02 грн. судових витрат в суді апеляційної інстанції: (1920 грн. : 2 = 960 грн. х 0,94% : 100% = 9,02 грн.; 960 грн. х 40% : 100% = 384 грн. + 9,02 грн. = 393,02 грн.).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 510 грн. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 151 грн. 69 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції. В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 393 грн. 02 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Судді: /підписи/ ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Категорія: 30

Доповідач - Купельський А.В.