ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1086/18
Провадження №2/477/627/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації (далі ПАТ) «Миколаївгаз», в якому просить визнати безпідставним припинення газопостачання споживачу за адресою м. Миколаїв, вул. Котельна, 68, зобовязати відповідача за власний рахунок відновити газопостачання за вказаною адресою, застосувати до правовідносин між ним та ПАТ «Миколаївгаз» в період 2009-2013 року строк загальної позовної давності, а також зобовязати відповідача зробити перерахунок заборгованості за споживчий газ в період з 01 січня 2014 року по 2018 рік, відповідно до фактичних показників лічильника. Крім цього, зобовязати відповідача, провести у відповідність взаємовідносини з ним, шляхом укладання договорів.

В обґрунтування свого позову зазначав, що 24 квітня 2018 року будинок по вул. Котельна 68 в м. Миколаєві, де мешкає його дружина та малолітні діти був відключений від газопостачання. При цьому до дружини ніхто не звертався і не попереджав її про відключення, хоча в цей час вона знаходилася вдома. Відключення від газопостачання будинку зроблено ПАТ «Миколаївгаз» на підставі доручення на припинення газопостачання наданого товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Миколаівгаз збут» та повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу, наданого « ПАТ Миколаївгаз», яке було одержано позивачем 20 квітня 2018 року. В дорученні на припинення газопостачання вказано, що заборгованість за спожитий газ станом на покази лічильника 53890,00 м3 складає 2187,62 грн.

Дії ПАТ «Миколаївгаз» по відключенню будинку від газопостачання він вважає незаконними та протиправними.

Газопостачання в його будинку здійснюється на підставі укладеного 17 грудня 2013 року договору № з ПАТ «Миколаївгаз» про надання послуг з газопостачання. Договір станом на 24 квітня 2018 року є діючим.

З 01 липня 2015 року автоматично був змінений особовий рахунок без будь яких пояснень. Сплата за спожитий газ сплачується ним на рахунок ТОВ «Миколаївгаз збут». Всі оплати здійснюються ним добровільно у безготівковому вигляді через банкомати ПАТ «Приватбанк».

В повідомленні про припинення газопостачання причиною відключення зазначено - отримання від постачальника письмової заяви про припинення газопостачання. Однак відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 № 2494 не існує такої підстави на відключення, як отримання від постачальника письмової заяви.

У нього не існує договірних відноси з ТОВ «Миколаїгаз збут», а повідомлення про припинення газопостачання повинен надавати саме постачальник - ТОВ «Миколаїгаз збут», а не оператор ГРМ - «ПАТ Миколаївгаз».

При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Крім того, враховуючи відповідні законодавчі зміни, зокрема, вимоги щодо підписання заяв приєднання до договорів розподілу та постачання природного газу, споживачі послуги з постачання природного газу, починаючи з 27 листопада 2015 року, повинні були отримувати послуги відповідно до внесених законодавчих змін та укласти відповідні договори.

Станом на теперішній час він не отримував ніяких пропозицій щодо укладання договорів ні з ТОВ «Миколаївгаз збут» ні з «ПАТ Миколаївгаз».

До теперішнього часу «ПАТ Миколаївгаз» не надав йому договір (заяву-приєднання) розподілу природного газу, відповідно до вимог пункту 2 постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 №2494.

Заборгованість за спожитий газ, яка нібито рахується на його рахунку є такою, що не відповідає дійсності. 04 листопада 2013 року Апеляційним судом Миколаївської області по справі 22ц - 784/3336/13 було прийнято рішення про стягнення з позивача на користь ПАТ «Миколаївгаз» 18387,36 грн. боргу за спожитий газ за період з 1 січня 2011 року по 1 липня 2012 року. Вказане рішення суду було своєчасно виконано.

Ні раніше, ні під час судових засідань відповідач не заявляв якихось додаткових вимог щодо існуючої заборгованості.

Крім того відповідач не видав йому, як споживачеві розрахункові книжки з бланками квитанцій та платіжні документи встановленого зразка, а тому не маючи раніше досвіду в проведенні розрахунків за спожитий природний газ, відповідно до прийнятих нормативних документів при сплаті в банку за спожитий природний газ, він не зазначав кількість спожитого природного газу. Не знав він і про те, що про обєм використаного газу треба повідомляти відповідача в телефонному режимі кожного місяця, відповідач його про це не попередив. Все це сприяло ускладненню процесу обліку спожитого газу.

Фактично ним не заперечуються обсяги спожитого газу, зазначені в розрахунках позивача, але відповідач нараховує ціну за газ у період 2014-2018 роки, не вірно враховуючи тарифи та субсидію. Позивачем неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання

спору між сторонами, шляхом надсилання листів та претензій але жодного разу йому не було надано обґрунтованого розяснення, щодо нарахування розміру сплати за спожитий газ.

Ухвалою судді від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та вказав, що 24 квітня 2018 року житловий будинок № 68 по вул. Котельній в м. Миколаєві був відключений від газопостачання. Причиною відключення стало подання постачальником - ТОВ «Миколаївгаз Збут» письмової заяви від 14 березня 2018 року про припинення газопостачання. Після цього ПАТ «Миколаївгаз» 13 квітня 2018 року направило позивачу повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу, позивач зазначив, що отримав наведене повідомлення 20 квітня 2018 року.

Отже, ПАТ «Миколаївгаз» у відповідності до вимог Кодексу газорозподільних систем здійснило припинення газопостачання позивачу, з належним повідомленням у передбачений строк.

Відновлення газопостачання можливе за умови, звернення позивача з відповідною заявою та сплатою витрат на припинення та відновлення газопостачання.

З 01 липня 2015 року ПАТ «Миколаївгаз» не здійснює господарську діяльність з постачання природного газу, а отже й здійснити перерахунок за період з 01 липня 2015 року по 2018 рік не вбачається можливим у зв`язку з тим, що відповідач не володіє інформацією про оплати за спожитий природний газ за вказаний період.

Договірні відносини між позивачем та відповідачем врегульовані у відповідності до вимог Кодексу газорозподільних систем та Типового Договору розподілу природного газу.

У своїй відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач порушив його право щодо безперебійного постійного газопостачання для здійснення життєвих щоденних потреб його родини.

В період, що розглядається у даній справі, ПАТ «Миколаївгаз» мало подвійний статус, а саме: газопостачального та газорозподільного підприємства, тому і його господарську діяльність необхідно розглядати одночасно на двох ринках: постачання природного газу за регульованим тарифом та розподілу природного газу.

Починаючи з 01 липня 2015 та протягом поточного періоду 2018 року група субєктів господарювання у складі ПАТ «Миколаївгаз» та заснованого ним ТОВ «Миколаївгаз збут», діють як один субєкт господарювання на ринку постачання природного газу за регульованим тарифом місцевими (локальними) трубопроводами, які належать або використовуються ПАТ «Миколаївгаз» для розподілу природного газу, у територіальних межах м. Миколаєва та Миколаївської області, завдяки наявності між ними відносин контролю господарської діяльності в розумінні абзацу 4 статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Отже, посилання ПАТ «Миколаївгаз», що з 2015 року він не має відношення до постачання йому природного газу є надуманими для уникнення від відповідальності.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, підтвердив обставини викладені у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Нормативно-правове регулювання відносин, що виникають на ринку розподілу природного газу між газорозподільними підприємствами та споживачами їх послуг здійснюється на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494.

У відповідності до підпункту 33 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.

Відповідно до підпункту 35 пункту 1 статті 1 даного Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За приписами підпункту 17 пункту 1 статті 1 даного Закону оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

У відповідності до пункту 2 статті 37 даного Закону оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Підпунктом 32 пункту 1 статті 1 даного Закону визначено, що Регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У відповідності до статті 38 даного Закону права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

У відповідності до вказаних приписів законодавства ПАТ «Миколаївгаз» серед, суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

Згідно пункту 2 статті 37 глави 5 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи проводить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Положення Кодексу газорозподільних систем надають наступне визначення оператора газорозподільних систем (оператора ГРМ) субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із субєктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціювання газорозподільних систем, у тому числі в розрізі ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Згідно до пункту 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ (ПАТ «Миколаївгаз») в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у разі подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Абзацом 13 пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на обєкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Пунктом 6 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Як вбачається з доручення на припинення газопостачання від 14 березня 2018 року за вих.№Мк230-Кп-3041-0318 ТОВ «Миколаївгаз збут» направило ПАТ «Миколаївгаз» доручення на припинення газопостачання, у зв`язку з наявною заборгованістю за спожитий природний газ у розмірі 2187, 62, з показами лічильника 53890,00 м3 (а.с.189).

13 квітня 2018 року за вих. №Мк02.1- Кл-9205-0418 публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» направило позивачу повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу з 23 квітня 2018 року (а.с.18).

Вказане повідомлення позивач отримав 20 квітня 2018 року, що підтверджується поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, оператор ГРМ, яким є відповідач, не перевіряє правомірність і підстави доручення на припинення газопостачання, оскільки не володіє інформацією про наявну заборгованість за спожитий газ, а є лише виконавцем вказаного доручення.

Відповідно до вказаного вбачається правомірність дій ПАТ «Миколаївгаз», їх законодавча обґрунтованість щодо припинення газопостачання/розподілу природного газу позивачу за вказаних обставин, що спростовує доводи представника позивача про неправомірність таких дій саме ПАТ «Миколаївгаз», а отже, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині відновлення газопостачання позивачу.

Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статей 256, 257, 258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За загальним правилом, суд застосовує до правовідносин позовну давність, у разі її пропуску, лише за заявою сторони.

Враховуючи, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідачем не заявлено про застосування таких строків, позовна вимога про застосування до правовідносин між позивачем та ПАТ «Миколаївгаз» в період 2009-2013 року строку загальної позовної давності, задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд в даному випадку, не може обрати іншого способу захисту, який не суперечить закону.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача зробити перерахунок заборгованості за спожитий газ в період з 01 січня 2014 року по 2018 рік, відповідно до фактичних показників лічильника суд зазначає наступне.

Постановою НКРЕКП від 28 травня 2015 року анульовано ліцензію ПАТ «Миколаївгаз» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01 липня 2015 року.

Постановою НКРЕКП від 29 червня 2017 року №853 видано ПАТ «Миколаївгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Миколаєва та Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Миколаївгаз».

Постановою НКРЕКП від 18 травня 2017 року №674 ліцензію на постачання природного газу видано ТОВ «Миколаївгаз Збут».

Отже, з 01 липня 2015 року ПАТ «Миколаївгаз» не здійснює господарську діяльність з постачання природного газу, а отже й здійснити перерахунок за період з 01 липня 2015 року по 2018 рік не може, у зв`язку з тим, що не володіє інформацією про оплати за спожитий природний газ за вказаний період.

Виходячи з наведеного, вимоги про зобовязання зробити перерахунок заборгованості за споживчий газ в період з 01 січня 2014 року по 2018 рік необхідно предявляти до ТОВ «Миколаївгаз Збут».

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом було розяснення позивачу положення статей 12-13 ЦПК України щодо принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

А також, було розяснено його право заявити клопотання в порядку статті 51 ЦПК України, однак позивач наполягав на розгляді справи з таким складом осіб, який зазначений ним в позовній заяві.

В звязку з зазначеним, позовна вимога про зобовязання ПАТ «Миколаївгаз» зробити перерахунок заборгованості за спожитий газ в період з 01 січня 2014 року по 2018 рік, відповідно до фактичних показників лічильника, задоволенню не підлягає, у звязку з її предявленням до неналежного відповідача.

Позивач у своїй позовній заяві просить зобовязати відповідача відповідно до пункту 2 Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 привести у відповідність взаємовідносини з ним шляхом укладення договорів.

Вказана позовна вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви -приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

За вказаним вбачається, що факт оплати позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання останнього до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_4, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1;

відповідач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», 54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, .

Повний текст рішення складено і підписано 18 вересня 2018 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО