_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/920/17
Провадження № 2/520/1628/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання майна спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому із посиланням на положення ст. 74 СК України просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін, оскільки квартира придбалася за кошти позивача в період знаходження з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах. В ході розгляду справи позивач надав письмові пояснення, в яких вказував, що незважаючи на знаходження з 1999 року по січень 2017 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 позовні вимоги підлягають задоволенню враховуючи положення ст. 3 СК України та ч. 4 ст. 368 ЦК України, оскільки сторони проживали однією сім'єю з 2006 року по 2017 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені в позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 20 лютого 1999 року по 02 січня 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, не проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, квартира була придбана за кредитні кошти отримані ОСОБА_2 у кредит в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які вона досі винна банку. Також представник відповідача зазначив, що позивач не довів жодними належними доказами обставини на які він посилався, як на підставу задоволення позову.

3-я особа: представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, також надав свої письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у запереченнях.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні,18 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке в подальшому було перетворено в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0034/74/84465, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала 194 880 гривень для придбання квартири на вторинному ринку з кінцевим строком повернення кредитних коштів 18 жовтня 2027 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гороцькою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6903, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 за 194 880 гривень, яку цього ж дня на підставі договору іпотеки посвідченого тим самим нотаріусом передано в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2012 року у справі №1512/6820/2012 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитна заборгованість в сумі 331 926,24 гривень, яка згідно пояснень представника ОСОБА_2, досі не погашена.

Зазначені обставини, які підтверджені письмовими доказами, спростовують твердження позивача про те, що квартира була придбана за його кошти.

Твердження позивача про те, що з 2006 року по 2017 рік він з ОСОБА_2 проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_11 та ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_12, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 (актовий запис №1029 від 22.06.2011 року Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції) та свідоцтва про народження ОСОБА_12 (актовий запис №9332 від 05.10.2013 року Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції) в графі батько зазначено «ОСОБА_1».

Що стосується копій сторінок, які згідно пояснень позивача зроблені з щоденника ОСОБА_2, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ знаходження сторін у фактичних шлюбних відносинах, оскільки позивачем недоведена їх приналежність відповідачці, крім того, судом встановлено, що позивач з 20.02.1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який було розірвано лише 22.12.2016 року рішенням Миколаївського районного суду м. Одеси у справі № 508/1323/16-ц.

За клопотанням позивача для підтвердження викладених в позові обставин до суду викликались свідки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що перебуває з позивачем у дружніх стосунках, а тому за проханням позивача виступив поручителем ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором. Також свідок пояснив, що кошти за кредитним договором повертав позивач, про що йому відомо зі слів самого позивача - за його присутністю позивач один раз робив платіж за кредитом ОСОБА_2

Показання зазначеного свідка за своїм змістом не містять будь-якої доказової інформації щодо предмета спору та спростовуються дослідженими у справі письмовими доказами.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, суд вважає не доведеним належними, достатніми та допустимими доказами факт проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 2017 рік, тобто в період укладення кредитного договору та придбання спірної квартири.

Також суд зазначає, що у відповідності до ст. 74 СК України, на яку позивач посилався в обгрунтування свого позову, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Враховуючи наведене, положення ст. 74 СК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки позивач не довів факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 та в період придбання спірної квартири знаходився у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою.

Також не можуть бути застосовані до спірних правовідносин і положення ч. 4 ст. 368 ЦК України, оскільки до цих відносин сторін застосовується спеціальна норма ст. 74 СК України, яка і передбачає можливість набуття майна у спільну сумісну власність чоловіка та жінки під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19,81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання майна спільною сумісною власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.