Справа № 127/5573/18
Провадження № 22-ц/772/1796/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 рокуСправа № 127/5573/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області,

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звільнення майна з-під арешту та зняття обтяжень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2017/406983 від 07.04.2017 року, укладеного між ним та ОСОБА_4 і оформленого та підписаного сторонами в сервісному центрі 4841 РСЦ МВС в Миколаївській області, він придбав транспортний засіб марки ACURA, модель MDX, 2008 р.в., колір білий, номер кузова НОМЕР_1, двигун НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_3.

Він є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення вказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу, який укладався у сервісному центрі 4841 РСЦ МВС в Миколаївській області (з дотриманням Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388), будь-які обтяження (у тому числі на підставі Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 червня 2008 року № 0) були відсутні, а тому встановлення обтяження після придбання майна (вже 25.04.2017 року за № 16243271) порушує його право власності як добросовісного набувача (відповідно до ст. 388 ЦК України), яке підлягає судовому захисту відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України.

На підставі викладеного, позивач просив звільнити з-під застави та виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна належний йому на праві приватної власності автомобіль марки ACURA, модель MDX, 2008 р.в., колір білий, номер кузова НОМЕР_1, двигун НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_3, який внесений до державного реєстру обтяжень рухомого майна 25.04.2017 року за реєстровим № 16243271.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року позов задоволено.

Звільнено з-під застави та виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстровий № 16243271 від 25.04.2017 року) належний ОСОБА_3 на праві приватної власності автомобіль марки ACURA, моделі MDX, 2008 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_3 (реєстраційний номер НОМЕР_2).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності на момент придбання відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 червня 2008 року № 0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4, а тому суд врахувавши, що наявність обтяження (застави) на спірний транспортний засіб порушує та обмежує права позивача ОСОБА_3 як власника та добросовісного набувача, дійшов висновку про звільнення з-під застави та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстровий № 16243271 від 25.04.2017 року) належний ОСОБА_3 на праві приватної власності автомобіль марки ACURA, моделі MDX, 2008 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_3 (реєстраційний номер НОМЕР_2).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, мотивовану тим, що судом першої інстанції при вирішенні спору не було враховано, що відчуження заставного майна відбулося без згоди банку, а тому застава зберігає силу для нового власника. У разі переходу права власності на предмет застави від Заставодавця до іншої особи, застава є дійсною для набувача відповідного майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформацію про обтяження майна.

Окрім цього апелянт зазначає, що судом не було надано належної оцінки факту про несанкціоноване проникнення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна в період з 17 березня 2017 року по 30 березня 2017 року та незаконного вилучення невідомими особами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна, що призвело до порушень прав Заставодержателя на заставне майно.

22 серпня 2018 року ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. У разі відсутності реєстрації обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником та обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, а тому встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для збереження сили застави для нового власника майна.

Представник ПАТ «Дельта Банк» та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року таким вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.04.2017 року серії НОМЕР_5, позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки ACURA, моделі MDX, 2008 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.6).

Зазначений транспортний засіб було придбано позивачем ОСОБА_3 у третьої особи ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2017/406983 від 07.04.2017 року, оформленого та підписаного сторонами в сервісному центрі 4841 РСЦ МВС в Миколаївській області (а.с.4).

Як вбачається з п. 1.2 вказаного Договору, Продавець гарантує, що майно, яке є предметом продажу за даним Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді.

Згідно із п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, оформлені в установленому порядку: укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

На момент купівлі-продажу транспортного засобу та його перереєстрації 07.04.2017 року будь-які обтяження були відсутні, оскільки відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, у разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться; реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

За таких обставин, спірний транспортний засіб було придбано та перереєстровано (змінено його власника та державний номерний знак з НОМЕР_3 на НОМЕР_2) 07.04.2017 року у встановленому чинним законодавством порядку, у тому числі, з дотриманням правил перевірки наявності будь-яких обтяжень.

Однак, з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.02.2018 року № 55000600 вбачається, що на легковий автомобіль марки ACURA, моделі MDX, 2008 року випуску, колір білий, номер об'єкта НОМЕР_1, двигун НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_3, 25.04.2017 року за № 16243271 зареєстровано обтяження - застава рухомого майна (застава транспортного засобу) на підставі Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 червня 2008 року № 0, Протоколу № 181 від 12 квітня 2017 року засідання робочої комісії щодо додаткової перевірки в частині відображення в обліку АБС «Б2» заставного майна, створеної відповідно до Наказу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» № 581-Л від 03.10.2016 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_5 у зв'язку з наявністю обтяження на спірний транспортний засіб не має можливості безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, зокрема, відчужити транспортний засіб.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, рішенням Європейського суду з права людини, справа «Маркс (MARCKX) проти Бельгії» від 13.06.1979 року в пункті 63 стосовно статті першої Протоколу першого Європейської конвенції з прав людини зазначено, що визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном стаття перша по своїй суті є гарантом права власності.

Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами правильно врахував правовий висновок викладений постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року (справа № 333/6700/15-ц, провадження № 61-2859св18), за змістом якого, відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна; за змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом; реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом; у разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом; реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами; відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна; добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень; обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності на момент придбання відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 червня 2008 року № 0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що відчуження спірного транспортного засобу відбулося без згоди заставодержателя, в результаті несанкціонованого вилучення з Державного реєстру запису про заставу, про що нотаріус 07.04.2017 року повідомляв Регіональний сервісний центр МВС у Одеській області, з метою недопущення здійснення незаконних реєстраційних дій з транспортними засобами, не заслуговують на увагу. Так, за змістом статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ПАТ «Дельта Банк» права якого порушені внаслідок дій боржника (продаж майна), вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків, а не зберігати заставу для добросовісного набувача, який не є стороною у договірних відносинах, що склались між банком та боржником. Така можливість для банку не втрачена, шляхом пред'явлення позову до боржника ОСОБА_4

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки кримінальному провадженню №0000877 порушеному за фактом несанкціонованого доступу до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна в період з 17.03.2017 року по 30.03.2017 року та незаконного вилучення запису про заставу спірного транспортного засобу також не заслуговують на увагу, оскільки в результаті завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, Банк вправі заявити відповідні вимоги про відшкодування шкоди завданої злочином, а сам факт порушення кримінального провадження не дає підстав для збереження дії застави для добросовісного набувача майна.

Крім того, слід врахувати, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року, яке було залишено без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у цивільній справі № 756/2091/13-ц стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 року у розмірі 1 352 953,43 грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відсутність підстав збереження сили застави для нового власника майна.

Доводи апеляційної скарги, що в даному випадку застава зберігає силу у разі переходу права власності до іншої особи, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу, запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, позивач набув майно на підставі відплатного договору, а відтак є добросовісним набувачем.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги в їх сукупності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Оніщук