Постанова

Іменем України

18 вересня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/6719/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_2,

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва

в складі судді Тітова М.Ю.

від 20 червня 2018 року

про закриття провадження

у справі № 756/16277/16-ц Оболонського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про розірвання договору довічного утримання (догляду),

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання (догляду), укладеного між нею та ОСОБА_4 03.02.2010.

15 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про залучення його до участі у справі в якості правонаступника позивача - ОСОБА_3. яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення його в якості правонаступника позивача та закрито провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, до якої приєдналася ОСОБА_2, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не встановлено коло спадкоємців, та не взято до уваги, що є двоє спадкоємців після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Судом неповно встановлено обставини справи та не враховано, що ОСОБА_2 звернулася до суду з окремим позовом про визнання, складеного ОСОБА_3 заповіту щодо розпорядження спірною квартирою дійсним та даний спір не вирішено судом.

Судом першої інстанції також не взято до уваги, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 та як спадкоємець останньої звернувся за місцем відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріальною конторою здійснено запити щодо встановлення родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем та відносно майна спадкодавця. ОСОБА_1 також звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Крім цього, ОСОБА_1 вказував на те, що 18.12.2017 він звертався до суду із заявою про залучення його як правонаступника позивача та з клопотанням про накладення заборони відчуження на спірну квартиру. Суд витребував спадкову справу з нотаріальної контори, але судове рішення щодо розгляду заяви та клопотання не ухвалив.

За наведених обставин просили скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2018.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач подав відзив, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції допустимих доказів на підтвердження правонаступництва, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2, а.с. 41).

Закриваючи провадження у справі згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право спадкодавця на розірвання укладеного ним договору довічного утримання, не є таким, що нерозривно пов'язане з особою спадкодавця.

Однак, закриваючи провадження, судом першої інстанціїне враховано, що в тому разі, коли відчужувачем квартириза договором довічного утримання пред'явлено до суду позов про розірвання цього договору, смерть його до вирішення справи не може бути підставою для застосування правил п. 7ч. 1 ст. 255 ЦПК про закриття провадження у справі, якщо в нього є спадкоємці за законом або заповітом.

Предметом таких вимог є захист права на майно, яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковано.

Як вбачається з матеріалів справи 05.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори (далі - 11 КДНК) із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3, на підставі чого 11 КДНК 05.01.2018 заведено спадкову справу № 20/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 56, 74).

Згідно листа 11 КДНК від 09.01.2018 вих. № 117/02-14 нотаріусами, відповідно до вимог чинного законодавства, здійснюється перевірка даних щодо наявності заповіту від імені спадкодавця та наявності заведеної до його майна спадкової справи (т. 2, а.с. 77 на звороті).

Матеріали справи не містять доказів, що 11 КДНК відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

18.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 83).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, яка також вважає себе спадкоємцем ОСОБА_3, 18.06.2018 звернулася до суду з позовом про визнання чинним заповіту, складеного ОСОБА_3 11 жовтня 2017 року, відповідно до якого спадкоємець все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 117, 126).

В даному випадку у відчужувача майна за договором довічного утримання є спадкоємець за законом та за заповітом, тому в зазначених правовідносинах згідно з положеннями ст. 55 ЦПК допускається процесуальне правонаступництво.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки є особи, які вважають себе спадкоємцями і в суді тривають провадження щодо визнання заповіту чинним і встановлення факту родинних відносин.

Колегія суддів зазначає, що за вказаних вище обставин суд першої інстанції повинен діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено, що обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді