Справа № 418/1194/18
УХВАЛА

Іменем України

"16" липня 2018 р. с.м.т. Мілове

Міловський районний суд Луганської області у складі головуючого по справі ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП, розмір якої складає 63149 грн. 72 коп. Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача, а саме, на житловий будинок № 54, який розташований по вул. Петровського в с. Великоцьк Міловського району. Відповідач добровільно відшкодувати шкоду не бажає, а тому Позивач вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може надати можливість Відповідачу відчужити належне йому майно, що зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому. Надали суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.06.2018 року, згідно якого Відповідач ОСОБА_4 має у своїй власності житловий будинок, який розташований в с. Великоцьк Міловського району по вул. Петровськго, 54.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України «Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду».

В своїй заяві Позивач вказує на той факт, що Відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдану майнову шкоду, однак при цьому не надаючи при цьому жодного доказу з даного приводу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наданої інформації Позивачем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.06.2018 року не можливо визначити вартість житлового будинку, на який Позивач просить накласти арешт, однак, той факт, що вартість житлового будинку значно перевищує вартість завданої майнової шкоди у суду не виникає сумніву, а тому вимоги позивача не є спів мірними із заявленими вимогами.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що подана заява про забезпечення не підлягає задоволенню на підставі вищенаведеного.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 (поданої через представника ОСОБА_3М.) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області черезМіловський районний суд Луганської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.О.Шовкун