Справа №295/1696/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
Головуючого судді: Ведмідь Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Поліщук К.С.,
учасників справи:
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4 ,
представника третьої особи Жалюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували з 02.11.1996 року по 24.10.2008 року в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу діти почали проживати з позивачем, впродовж семи років після розірвання шлюбу відповідач сина відвідував вкрай рідко, бажання спілкуватися з дитиною він не висловлював, а навпаки уникав стосунків із сином, жодним чином не приймав участі у його вихованні, ухилявся від виконання свої батьківських обов`язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не забезпечував харчуванням, медичним доглядом, лікування дитини. Відповідач свідомо нехтував і продовжує нехтувати своїм обов`язками по відношенню до сина. Більш того, відповідач уникає обов`язку по сплаті аліментів, з 2010 року аліменти ні разу не були сплачені. Діти проживають з позивачем, участь у вихованні сина приймає лише вона, виховує дітей самостійно, створює належні умови виховання, утримує їх, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дітей, забезпечує навчанням. А тому зазначені нею обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
23.03.2018 року відповідач ОСОБА_3 направив до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, в якому зазначив, що він фінансово забезпечував свою сім`ю. Розірвання шлюбу відбулося у зв`язку із тим, що кожен з них мав різні погляди на шлюб, сім`ю та ведення спільного господарства. Вказав, що посилання позивача на те, що він не спілкувався із сином впродовж семи років не відповідає дійсності. Він підтримує з ним зв`язок спілкуючись в телефонному режимі, оскільки останнім часом працював за кордоном. В періоди коли він перебував в Україні вони зустрічалися із ним, а саме в серпні-вересні 2017 року для того щоб придбати канцтовари до школи, а також 2 рази в грудні для придбання подарунків на Новий рік та свято Миколая. Вони вдвох відвідували Новорічну ялинку в м. Житомирі. Зазначив, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди в їх спілкуванні із сином, вона контролює телефонні дзвінки до нього та останнім часом він помітив, що вона намовляє сина проти нього. В нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів за 2018 рік, а також він частково погашає заборгованість за попередні періоди. Він не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та намагається більше часу приділяти сину. На підтвердження цього, він звернувся із заявою до органів опіки і піклування Житомирської міської ради, щодо встановлення часу спілкування із сином - ОСОБА_5 (а.с. 33-34)
02.04.2018 року позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, в якому вказала, що не погоджується з поясненнями відповідача, оскільки вони не відповідають дійсності. Відповідач фінансово не забезпечував свою сім`ю, що також спростовується, тим що на протязі 8-ми років після розірвання шлюбу матеріально дітям взагалі не допомагав, а аліменти не сплачував, що підтверджується довідкою з виконавчої служби. Відповідач неправдиво вказує, що він підтримує зв`язок з сином спілкуючись в телефонному режимі, оскільки останнім часом працював за кордоном. Повідомила, що дитині він телефонує дуже рідко, десь 1 раз на півроку і то лише для того, щоб наговорити прикрих слів. Дитина займається спортом і для виїзду за кордон потрібна була нотаріально посвідчена згода батька, він пообіцяв що наддасть її, але прийшовши до нотаріуса на підпитку та відмовився в останній момент, внаслідок чого дитина перебувала в дуже глибокій депресії. Відповідач не купував канцтовари дитині до школи у 2017 році також подарунки дітям не купував, не відвідував Новорічну ялинку, тобто участі у вихованні дитини не приймав. Заперечила, що вона чинять перешкоди в спілкуванні із сином, пояснюючи тим, що з дитиною бачиться зранку і після служби ввечері і тому, ніяким чином фізично не може контролювати дзвінки дитини у якої є свій телефон. Відповідач з його слів звернувся з вищевказаною заявою до органів опіки і піклування, лише після призначення даної справи судом до розгляду, таким чином намагаючись уникнути відповідальності, будь-яких доказів щодо виконання батьківських обов`язків відповідач не надав. (а.с. 37-38)
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, додатково пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній перестав піклуватися про сина, спочатку спілкувався один раз в місяць, а потім раз в пів року. Не надає матеріальної допомоги на сина, аліменти почав сплачувати лише після подачі вказаного позову до суду. Був випадок, коли дитина мала намір їхати на змагання по карате за кордон, однак відповідач дозвіл на виїзд дитини не надав, причину відмови не обґрунтував. Мати та старша донька позивача допомагають її з сином. Позивач піклується про дитину, наймає її репетиторів, оскільки дитина займається карате, несе витрати на хобі дитини, при цьому батько матеріальної допомоги не надає, здоров`ям дитини не цікавиться, їй доводилося позичати кошти та брати кредит для побутових витрат. Коли син звертався за матеріальною допомогою, відповідач відмовляв, говорив, що немає коштів, коли дитина потребувала батьківського піклування він не хотів спілкуватися з дитиною та не проявляв ініціативи, тепер дитина обурюється поведінкою батька та сама не хоче спілкуватися з ним, перешкод у спілкуванні вона не чинила.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені в позові та відповіді на відзив, просив позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вважає, що він неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не займається вихованням сина та не цікавиться ним, що підтверджують також свідки під час розгляду справи, має заборгованість по сплаті аліментів на дитину, крім того відповідач не виконує рішення суду що визначення часу побачень батька дитини з сином, при винесені рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав.
Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив відмовити, додатково пояснив, що бачиться з сином, після розлучення він бачився з дитиною майже щодня, минулого року бачився з сином майже через день, вітає сина з днем народження, на останній день народження купив пристрій для прослуховування музики, у серпні 2017 року дав дитині приблизно 2500,00 грн., допомагає матеріально по мірі своєї можливості, останній час спілкувався з сином через старшу доньку, оскільки дитина навчається неподалік від місця його проживання, пару раз був у школі за місцем навчання сина, у 2014 році був на змаганнях карате під час виступу сина, 1 вересня приходив до школи сина. Відповідач працює на будівництві, має мінливий дохід. Часто не може додзвонитися сину, вважає, що мати налаштовує сина проти нього, останніх два місяця він перестав спілкуватися з сином, оскільки не може з ним зв`язатися, не хоче його травмувати відвідуючи його. Він погасив майже всю заборгованість по аліментам за пів року.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиву на позовну заяву, вказав, що відповідач спілкується з сином, матеріально допомагає, заборгованість по аліментах він погашає, та прикладає всіх зусиль для забезпечення дитини необхідним, звертався з позовом до суду про визначення місця спілкування з сином, що є також доказом наміру спілкуватися з дитиною, вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, тому просив не позбавляти відповідача батьківських прав.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради підтримав позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, крім того підтримав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що являється матір`ю позивача, відповідач не спілкується з дитиною та не допомагає матеріально, вона допомагає позивачу доглядати дітей, які проживають з її донькою. Коли позивач була в АТО то свідок проводила догляд за дітьми, батько в цей час не приходив та не телефонував. Їй не відомо щоб відповідач купував подарунки чи відвідував школу.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що являється колегою позивача, вони товаришують з 2015 року та разом прогулюються з дітьми приблизно раз в неділю. Вона ніколи не бачила відповідача. Син позивача - ОСОБА_8 не хоче говорити про батька, старша донька розповідала, що він телефонував в стані алкогольного сп`яніння та грубив.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що позивач являється її знайомою, оскільки їх діти разом ходять на карате. Вона жодного разу за 6 років не бачила відповідача, ні на змаганнях ні на виступах по карате ні на батьківських зборах, знає, що був випадок, коли дитина не поїхала на змагання, оскільки відповідач не надав дозвіл на виїзд дитини за кордон.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1996 року по 24.10.2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення сторін залишився проживати з матір`ю.(а.с. 3,4,5)
Згідно довідки Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №1429/7.21-40/7 від 26.09.2017 року та довідки-розрахунок №59023/7.21-40/18 від 01.11.2017 року ОСОБА_1 у період з 01.01.2010 року по 01.09.2017 року не отримувала аліменти від ОСОБА_3 за виконавчим листом №2-1972 виданого 06.04.2009 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , заборгованість по аліментам станом на 01.11.2017 року становить 74968,38 грн.(а.с. 6, 7-9)
Зі змісту характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 6-Г класу Житомирської загальноосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №16, дитина навчається з 2016 навчального року, мама приділяє належну увагу вихованню сина, постійно цікавиться шкільним життям ОСОБА_8 , за період навчання ОСОБА_8 батько жодного разу не виявив зацікавленість навчанням і вихованням сина. У школі не з`являвся, з класним керівником чи вчителем ОСОБА_8 не спілкувався.(а.с. 10)
Зі змісту довідки громадської організації «Житомирська міська федерація Кіокушинкай карате» від 10.10.2017 року, батько спортсмена ОСОБА_5 , ОСОБА_3 за 5 років існування міської федерації, жодного разу не допомагав дитині з поїздкою на змагання, тренування чи інші спортивні заходи. (а.с. 11)
Відповідно до довідки Житомирської квартирно-експлуатаційної частини Будинкоуправління-3 від 14.02.2017 року за №81 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом сином ОСОБА_5 , донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12)
Згідно довідок командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 16.11.2017 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та на її утриманні дійсно знаходиться сім`я у складі доньки ОСОБА_8 , 1997 р.н. та сина ОСОБА_8 , 2006 р.н. (а.с. 13,14)
За рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №421 від 18.04.2018 року визначено ОСОБА_3 порядок побачення із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : друга, четверта неділя місяця з 13.00 до 18.00 години за згодою дитини. (а.с. 55)
Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування № 728 від 13.07.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 73)
Крім того, комісією з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради було з`ясовано, що присутній на комісії малолітній ОСОБА_5 підтвердив факт невиконання батьком своїх батьківських обов`язків, зазначив, що не має бажання з ним спілкуватися, втратив до батька родинні почуття.
Заборгованість зі сплати аліментів на час винесення ухвали Богунським районним судом м. Житомира про відкриття провадження у вказаній цивільній справі складала 74968,38 грн., пізніше ОСОБА_3 погасив певну частину суми заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 19.06.2018 року складає 25616,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, долученими відповідачем до матеріалів справи, а також зазначалося комісією з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради під час з`ясування обставин щодо виконання батьківських обов`язків відповідачем. (а.с. 49-54,73)
Також під час розгляду справи у суді сторони не заперечили тієї обставини, що відповідач під час розгляду справи погашав заборгованість по сплаті аліментів. Обставини, що визнаються учасниками справи, не потребують доказуванню (частина перша ст. 82 ЦПК України).
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно до ст. ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом враховано, пояснення дитини ОСОБА_5 , під час розгляду комісією з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради матеріалів про доцільність позбавлення батьківських прав, яка підтвердила факт невиконання його батьком своїх батьківських обов`язків та зазначив, що не має бажання з ним спілкуватися, втратив до батька родинні почуття, також враховано характеристику ОСОБА_5 з Житомирської загальноосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №16, в якій вказано, що за період навчання ОСОБА_8 , батько жодного разу не виявив зацікавленість навчанням і вихованням сина, довідку громадської організації «Житомирська міська федерація Кіокушинкай карате», в якій вказано, що від 10.10.2017 батько спортсмена ОСОБА_5 , ОСОБА_3 за 5 років існування міської федерації, жодного разу не допомагав дитині з поїздкою на змагання, тренування чи інші спортивні заходи, врахувавши покази свідків, які показали, що постійно спілкуючись з позивачем та її дітьми не спостерігали виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, що безумовно є підставою попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5 та що у разі подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків він може бути позбавлений батьківських прав, однак враховуючи його прагнення налагодити з сином відносини, погашення заборгованості по аліментах, періодичне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, відсутність доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому повного, всебічного, об`єктивного з`ясувавши обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до ч. 5, 6, 7 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Оскільки судом не встановлено обставин, що дали б підставу вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина забезпечуватиме інтереси самої дитини, а тому в розрізі даного спору, суд не може погодитися з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування № 728 від 13.07.2018 року яким визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК Україниє.
Керуючись Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, ст.ст. 19, 150, 164-167 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків він може бути позбавлений батьківських прав.

Зобов`язати Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 19.09.2018 року.

Суддя