Постанова

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 208/5513/15

провадження № 61-1379 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

БілоконьО. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

треті особи: газета «Событие», газета «Наш репортер», Інтернет видання «Кстаті+»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі судді Похвалітої С. М. від 18 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є., від 23 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: газета «Событие», газета «Наш репортер», Інтернет видання «Кстаті+», про визнання недостовірною інформацію, відшкодування моральної шкоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що 23 липня 2014 року на прес-конференції Дніпродзержинського міського управління внутрішніх справ щодо позивача та його родини, відповідачами ОСОБА_5 та інспекторами патрульно-постової служби Дніпродзержинського міського управління внутрішніх справ ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було поширено негативну інформацію, яка не відповідає дійсності. Ця недостовірна інформація була опублікована в газеті «Событие» та «Наш репортер» ІНФОРМАЦІЯ_1 та в Інтернет виданні «Кстаті+». Позивач просив: визнати недостовірною та такою, що принижує його та його родини честь та гідність, поширену відповідачами на прес-конференції 23 липня 2014 року в Дніпродзержинському міському управлінні внутрішніх справ неправдиву та недостовірну інформацію; зобов'язати відповідачів у строк 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачами 23 липня 2014 року недостовірну інформацію, шляхом оголошення на прес-конференції з участю представників засобів масової інформації (далі - ЗМІ), які опублікували дану недостовірну інформацію, зокрема «Событие», «Наш репортер», Інтернет видання «Кстаті+», про те, що «він ніколи в житті не був скандалістом, про те, що він ні на кого не нападав, а нападали на нього інспектори патрульно-постової служби, які побили його та зламали ребро. Били та обробляли сльозогінним газом його дружину та дочок. Про те, що не погрожували міліціонерам та сім'ї ОСОБА_5 «Правим сектором», про те, що не було у нього в руках ні коси, ні вил, ні металевого прута і крім мобільного телефону в нього в руках нічого не було, про те, що ніхто з міліціонерів не складав у його присутності та в присутності його родини протокол про непокору працівникам міліції та про те, що він нібито відмовився підписувати протоколи. Про те, що інспектори патрульно-постової служби ввірвалися на територію приватного помешкання; про те, що без протоколу затримання та пояснення причини затримання намагались, застосувавши фізичну силу, провести незаконне затримання; про те, що інспектори патрульно-постової служби протиправно застосували сльозогінний газ та кайданки; про те, що міліціонерів ніхто не бив, а били вони законослухняних громадян - пенсіонерів; про те, що підмога у вигляді оперативно-слідчої групи приїхала не міліціонерам, а його та членам його родини; про те, що не він закривав матір в будинку і забирав пенсію, а ОСОБА_5 та члени її сім'ї; про те, що за рік до цих подій ОСОБА_5 разом зі своїм сином ОСОБА_9 через вікно, в його відсутність проникли до будинку та силоміць, в третє за останні роки, вивезли покійну матір до себе в квартиру та тримали у себе в квартирі матір до самої смерті; та про те, що за п'ять днів до смерті матері змусили його покійну матір втретє подарувати їм будинок. Про те, що після смерті його матері ОСОБА_5 не повідомила нікого з родичів та повезла тіло покійної з моргу прямо на кладовище, не завізши до будинку в якому його мати проживала з 1960 року. Так хоронять тільки бомжів. Про те, що сім'я ОСОБА_5 30 червня 2014 року не змогла захопити будинок, то вони продовжили самоправні дії 04 липня 2014 року вибивши двері будинку та захопивши будинок, який належить йому та його родині та їх майно, про те, що мораль, честь та гідність не проживають в сім'ї ОСОБА_5

Також просив стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 60 тис. грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 23 липня 2014 року на прес-конференції у Дніпродзержинському міському управлінні внутрішніх справ та опублікована в газеті «Событие» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та в газеті «Наш репортер» НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема у якій йшлося про те, що: «брат напал на нее с косой…, … ОСОБА_4 плохо обращался с женщиной: запирал ее в доме, отбирал пенсию, … выхватил из теплицы металлический прут и набросился на правоохранителей с криками…».

Зобов'язано відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 спростувати інформацію, шляхом опублікування в газеті «Событие» та в газеті «Наш Репортер» спростування такого змісту: «ОСОБА_4 04 липня 2014 року не нападав на працівників поліції, у нього не було в руках ні коси, ні вил, ні металевого прута, матір він не закривав в будинку та не забирав її пенсію».

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь

ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди по 300 грн з кожного.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушили право позивача на його честь та гідність в частині поширення на прес-конференції негативної та недостовірної інформації, яка була опублікована в ЗМІ.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в ЗМІ, а тому належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу інформації, які суд у якості відповідачів не залучив. Крім того, позивачем ставиться питання про визнання недостовірної інформації, яку поширили особи при виконанні ними службових обов'язків, тому відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1, належним відповідачем у таких спорах є юридична особа, в якій працює така особа.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не просив визнати недостовірну інформацію, шляхом опублікування спростування у відповідних ЗМІ, а лише просив спростувати цю інформацію на прес-конференції за присутності ЗМІ, а тому є необов'язковим залучення їх до участі у справі в якості відповідачів.

Відзив від імені ОСОБА_5 надійшов без підпису, тому суд не бере його до уваги.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у газеті «Событие» було опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», а у газеті «Наш репортер» статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3» такого змісту: «Днепродзержинец, публично обвинявший правоохранителей в избиении, не сказал главного, утверждают работники милиции и сестра скандалиста. Правоохранителя 23 июля организовали пресс-конференцию, где была представлена иная версия скандала в Карнауховке… Они приехали по вызову, поступившему в горуправление от сестры ОСОБА_4, ОСОБА_3. Она сообщила, что брат напал на нее с косой во дворе родительского дома. Когда прибыл наряд, мужчина был уже без косы в руках, но был возбужден, а его сестра с мужем заперлись в доме. Выйдя в присутствии милиционеров, они подтвердили: ОСОБА_4 напал с косой на сестру. Мужчине было предложено поехать в Баглейський райотдел для разбирательства. Он отказался. В это время приехала его жена с двумя дочерьми. Они сразу же повели себя агрессивно, в отношении милиционеров: оскорбляли, кричали, что тех подкупала ОСОБА_3 дала по 100 долларов, чтобы выгнали ОСОБА_4 из родительской хаты. Одна из дочерей угрожала правоохранителям расправой, ссылалась на Правый сектор, обещала порезать их самих и семьи… ОСОБА_4 же то хватал вилы, то вдруг бросился бежать к огороду, но врезался в теплицу и упал, обрушив конструкцию…. ….ОСОБА_4 плохо обращался с пожилой женщиной: запирал ее в доме, отбирал пенсию… В разгаре спора ОСОБА_4 схватил косу и замахнулся на сестру. Коса застряла в проеме двери… ОСОБА_4 и прежде угрожал родственниками «Правым сектором», говорят ОСОБА_3 и ее муж».

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилався на те, що вказана вище інформація порушує його особисті немайнові права - право на повагу честі, гідності, ділової репутації і принцип презумпції невинуватості.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Частиною четвертою статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Упункті9 постановиПленумуВерховногоСудуУкраїнивід27 лютого

2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації і редакція відповідного ЗМІ, а пунктом 11 вказаної постанови визначено, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК України.

У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає.

Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 пред'явив позов про спростування інформації, опублікованої у ЗМІ, які не залучені до участі у справі у якості відповідачів, а відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, будучи посадовими особами Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, діяли від імені вказаного управління, яке судом першої інстанції також не залучено у якості відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому враховано, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного провадження залучати нових учасників справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що він пред'явив позов до належних відповідачів є необґрунтованими.

Як видно з останньої редакції позовної заяви ОСОБА_4, він просив суд зобов'язати відповідачів спростувати поширену ними 23 липня 2014 року недостовірну інформацію, шляхом оголошення на прес-конференції з участю представників ЗМІ, які опублікували вказану недостовірну інформацію.

Оскільки вказана позивачем інформація поширена саме в ЗМІ, особами при виконанні ними службових обов'язків, тому відповідно до роз'яснень Верховного Суду України у постанові Пленуму від 27 лютого 2009року №1 «Просудовупрактикуусправахпрозахистгідностітачестіфізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» участь автора та редакції ЗМІ, так само як і участь юридичної особи, в якій працюють особи, що поширили інформацію, є обов'язковою, оскільки таким чином вирішується питання про їх права та обов'язки.

За таких обставин суди правильно відмовили й у задоволенні позову про спростування ОСОБА_10 вказаної інформації, оскільки факт розповсюдження нею такої інформації підтверджується тільки із ЗМІ, які до участі у справі у якості відповідачів залучені не були, а матеріали справи інших доказів на підтвердження розповсюдження ОСОБА_10 інформації не містять.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.

Рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду у касаційному порядку, оскільки скасоване судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта