АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/5529/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року місто Київ

справа № 760/15623/15-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Лазаренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернулася до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 91866,29 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 28 лютого 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №70/14-Т/Ц5, відповідно до умов якого було застраховано її майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1, строком дії договору з дати надходження першого страхового платежу до 27 лютого 2015 року та з розміром відповідальності страховика в сумі 135990 грн.

Відповідно до п.22.1 вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання компенсувати їй прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 22.2 договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а саме: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій.

Вказувала, що 10 січня 2015 року на автодорозі Круглик-Іванковичі Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений її транспортний засіб «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1.

Посилалася на те, що на виконання умов договору №70/14-Т/Ц5, вона 13 січня 2015 року звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вказувала, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 24 лютого 2015 року №3169, складеного спеціалістом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого у результаті пошкодження транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 склала 96037,63 грн.

Зазначала, що листом від 19 березня 2015 року №1903/1 ТОВ «Автогарант АВ» повідомило відповідача, що сума ремонту автомобіля згідно з рахунком-фактурою від 19 березня 2015 року №ККК00001612/ККС00001718 складає 91866,29 грн., є остаточною і не буде змінена за будь-яких обставин.

Посилаючись на те, що відповідач своє зобов'язання по сплаті суми страхового відшкодування не виконав, вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 91866, 29 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд необґрунтовано віднісся до розрахунків відповідача, що підтверджують «Повну загибель транспортного засобу», поняття якого визначено в п.31.5 договору страхування.

Вказував, що суд першої інстанції не застосував норму права, яку мав застосувати щодо обов'язковості умов договору для сторін (ст.629 ЦК України), критично віднісся до оцінки результатів проведеного он-лайн аукціону, як доказу вартості залишків, проігнорував вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо залишків застрахованого автомобіля, що оформлено зобов'язуючою пропозицією онлайн-аукціону з продажу автомобілів ТОВ «Українсько-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна», що потягло за собою ухвалення рішення, яке суперечить умовам договору страхування, а отже обставинам справи.

Зазначав, що суд залишив поза увагою п.27.8.2 договору страхування, яким передбачено порядок виплати страхового відшкодування при повній загибелітранспортного засобу, а застосував п.27.11 договору, яким визначено виплату страхового відшкодування в розмірі збитків, визначених в кошторисі збитків.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» задоволено частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року змінено в частині мотивування, а врешті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2014 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №70/14-Т/Ц5, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, а саме: «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Відповідно до п.22.1 вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання компенсувати їй прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 22.2 договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а саме: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій.

Страхова сума за договором добровільного страхування наземного транспорту від 28 лютого 2014 року становить 135990 грн., а розмір франшизи при повній загибелі застрахованого автомобіля становить 6799,50 грн. (п.п.10, 11 договору).

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року вбачається, що 10 січня 2015 року на автодорозі Круглик - Іванковичі Києво-Святошинського району Київської області о 03.55 год сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного позивачу транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1, у результаті якої автомобіль був пошкоджений.

13 січня 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до пункт 27.11.1 договору страхування авторизованою станцією технічного обслуговування є та станція технічного обслуговування (далі - СТО), яка уповноважена здійснювати ремонт та обслуговування транспортного засобу певної марки, згідно з вимогами заводу-виробника за цінами офіційного дилера.

Компанія ТОВ «Автогарант АВ» є офіційним дилером з продажу та сервісного обслуговування автомобілів Ford.

Представниками відповідача надано суду рахунок від 24 січня 2015 року №1019530 ТОВ «Віннер Автомотів», яке є офіційним дилером Ford, за яким вартість запчастин та робіт, необхідних для ремонту транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 складає 181435,99 грн., а також копію зобов'язуючої пропозиції (результатів онлайн аукціону), за якою вартість придатних залишків пошкодженого транспортного засобу за найвищою ціною визначена у розмірі 173000 грн.

З метою визначення розміру збитків, завданих ОСОБА_1 у результаті пошкодження транспортного засобу, між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір №3169 про проведення експертної оцінки.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 лютого 2015 року №3169, складеного спеціалістом ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 96037,63 грн.

Листом від 19 березня 2015 року №1903/1 ТОВ «Автогарант АВ» повідомив відповідача, що сума ремонту автомобіля НОМЕР_2, згідно з рахунком фактурою від 19 березня 2015 року № ККК00001612/ККС00001718 складає 91866,29 грн., є остаточною і не буде змінена за будь-яких обставин.

У повідомленні ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 21 квітня 2015 року, яке було направлено на адресу позивача зазначено, що розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_1 зроблено відповідно до умов пунктів 31.5, 27.8 та 27.8.2 договору страхування за правилами повної конструктивної загибелі транспортного засобу, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 181435,99 грн., що перевищує 75 % дійсної вартості автомобіля на момент укладення договору страхування, за формулою: 135990,00 - 11843,08 -173000 - 6799,55 складатиме - 55652,58 грн., де: 135990 грн. - дійсна вартість транспортного засобу на момент укладення договору, 11843,08 грн. - сума знецінення транспортного засобу за період страхування, 173 000 грн. - вартість залишків автомобіля, визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону товариства з обмеженою відповідальністю «Аудатекс Україна» та 6799,55 грн. - франшиза за ризиком «Повна загибель».

Розрахунок відповідачем було проведено з урахуванням взятої вихідної величини для обчислення страхового відшкодування при повній загибелі транспортного засобу - визначеної у договорі страхової суми, у зв'язку із чим у кінцевому результаті страхове відшкодування становить від'ємне значення та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вказує на відсутність правових підстав для виплати коштів на користь позивача.

Пунктом 7 договору добровільного страхування наземного транспорту передбачено, що одним із страхових ризиків зазначена дорожньо-транспортна пригода.

Пунктом 17 укладеного між сторонами договору визначено, що умовами виплати страхового відшкодування є складання кошторису збитків на базі авторизованої станції технічного обслуговування.

Згідно з п.27.1 договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акту, який складений страховиком.

Відповідно до п.27.8 вказаного договору при повній загибелі транспортного засобу (пункт 31.5 договору) страхувальник має право звернутися до страховика із заявою про відмову від своїх прав на застрахований транспортний засіб на користь страховика з метою отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Страховик в кожному конкретному випадку залишає на власний розгляд вирішення питання про прийняття відмови страхувальника від застрахованого транспортного засобу.

Пунктом 27.10 договору передбачено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, зазначених в п.17.3 цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п.27.11 договору). В окремих випадках, за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача), розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.

Відповідно до п.17.12 вказаного договору у випадку виникнення суперечок між сторонами про причини та розмір збитку (витрат на відновлення ТЗ) кожна із сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи. Експертиза здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. Страховик приймає на себе частину витрат по експертизі, що відповідає співвідношенню суми, у виплаті якої було раніше відмовлено, і суми відшкодування, сплаченої після проведення експертизи.

Згідно з п.31.5 договору повна загибель транспортного засобу - це випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 75 % його дійсної вартості на момент укладення договору. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (товариство з обмеженою відповідальністю «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна») або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку).

Відповідно до п.27.8.2 вказаного договору у випадку відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований транспортний засіб при повній загибелі (відсутності такої заяви та/або відмови страхувальника від передачі права власності на пошкоджений транспортний засіб страховику) страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми (з урахуванням умов пункту 27.23 договору) за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (розділ 13 та пункт 31.7 договору), вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з розділом 12 договору франшизи.

За змістом пункту 27.23 договору у випадку, коли за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача) страхове відшкодування сплачується іншим способом, ніж перерахування на СТО, сума податку на додатну вартість відшкодовується в складі страхового відшкодування, виключно, за умови надання страхувальником документів, які підтверджують факт оплати за відновлювальний ремонт транспортного засобу (надання послуг та/або товарів), виконаний організацією, що є платником вказаного податку. У випадку, коли страхове відшкодування сплачується страхувальнику (вигодо набувачу) шляхом перерахування на рахунок СТО, сума податку на додану вартість відшкодовується в складі страхового відшкодування, за умови, що СТО (організація, яка здійснила відновлювальний ремонт транспортного засобу (надала послуги та/або товари) є платником вказаного податку.

При цьому пунктом 27.22 договору страхування передбачено, що у разі, коли за результатами експертизи при настанні страхового випадку виявиться, що страхова сума на момент укладання цього договору становить певну частку дійсної вартості транспортного засобу на момент укладання договору, яку розрахував експерт (тобто страхова сума менше дійсної вартості), страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків (пропорційна система відповідальності). При цьому франшиза вираховується після застосування вказаної умови пропорційності до визначених згідно з пунктами 27.10, 27.11 договору збитків. Якщо виявиться, що страхова сума більше, ніж дійсна вартість транспортного засобу на момент укладання договору, яку розрахував експерт, страхове відшкодування виплачується в межах розрахованої експертом дійсної вартості згідно з умовами цього договору.

Зокрема, пунктом 27.22.2 договору страхування визначено, що страхове відшкодування при повній загибелі транспортного засобу (пункт 31.5 договору) сплачується у розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент укладання договору за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (розділ 13 та пункт 31.7 договору), вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з розділом 12 договору франшизи.

На виконання вказівок, які викладені в постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у сторін з'ясовувалися питання дійсної вартості транспортного засобу на час укладення договору страхування.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що автомобіль було придбано за 135990 грн. Дійсна ринкова вартість автомобіля на час укладення договору страхування становила 135990 грн.

Як пояснив представник відповідача договір страхування №70/14-Т/Ц5 від 28 лютого 2014 року був укладений фактично відразу після придбання автомобіля позивачем і вказана сума страхового відшкодування повністю відповідала вартості транспортного засобу на час його придбання і укладення договору страхування та становила 135990 грн.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. На цих правових підставах конкретні умови страхування визначаються сторонами при укладені договору добровільного страхування.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Уклавши та підписавши договір страхування, сторони тим самим засвідчили свою згоду та прийняли умови, які були в ньому закріплені.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль позивача купувався в автосалоні «Авто-гарант», де одразу був застрахований. Страхова сума дорівнювала вартості автомобіля, що вказана в рахунку на оплату та становила 135990 грн.

В подальшому вартість транспортного засобу зросла, у зв'язку з збільшенням курсу іноземної валюти, що застосовується при визначені вартості автомобілів, що і зафіксовано автотоварознавцем ФОП ОСОБА_3 у Звіті №3169 від 24 лютого 2015 року.

Крім того, автотоварознавцем ФОП ОСОБА_3 у Звіті №3169 від 24 лютого 2015 року визначена вартість автомобіля на момент ДТП, а не його вартість на момент страхування.

Тобто, збільшення вартості майна відбулося вже після укладення договору страхування.

В свою чергу, страхова сума, яка визначена у п.10 договору, шляхом укладання додаткової угоди та доплати страхового платежу, страхувальником не збільшувалась, а тому її розмір залишився низьким порівняно з вартістю ремонту та вартістю залишків транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» використовувала формулу визначену пунктом 27.8.2 договору страхування.

А саме: Св = S - Nу - Спз - Ф, де:

Св - страхове відшкодування,

S - страхова сума (135990 грн.),

Ку - сума знецінення за період страхування (11843,08 грн.)

Спз - вартість залишків транспортного засобу (173000 грн.),

Ф - франшиза при повній загибелі транспортного засобу (6799,50 грн.)

135990 - 11843,08 - 173000 - 6799,50 = - 55652,58, тобто розмір страхового відшкодування становить від'ємне значення.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було вірно здійснено розрахунок страхового відшкодування, який хоч і становить від'ємну суму, однак такий розмір розрахований відповідно до умов договору страхування.

При цьому, позивач не скористався своїм правом щодо призначення експертизи в порядку, визначеному п.17.12 договору добровільного страхування наземного транспорту.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо підтвердження розміру збитків Звітом ФОП ОСОБА_3 №3169 від 24 лютого 2015 року, оскільки у вказаному звіті зазначено, що ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження становила 377915,01 грн. та відповідно з вказаної суми оцінювачем проводився розрахунок розміру спричиненої шкоди, разом з тим згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту розмір збитку визначається виходячи з вартості автомобіля на момент його страхування.

Вирішуючи спір про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, суд першої інстанції зазначених положень законодавства не врахував.

А відтак, колегія суддів вважає, що підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 91866,29 грн. немає.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: