Справа № 199/3850/18
07.08.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
судді Скрипник О.Г.
секретарі Шеленок С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на будівельні матеріали,
В червні місяці 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання права власності на будівельні матеріали.
В обгрунтування позову зазначив, що згідно договору підряду від 01 березня 2018 року укладеного між позивачем та відповідачем, позивач зобов'язався побудувати гараж площею 61,4 кв.м. в районі житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язаний прийняти гараж та сплатити позивачу кошти за роботи, виконані з будівництва гаражу.
Договором підряду передбачено, що оплата робіт з будівництва гаражу здійснюється після завершення відповідачем після його передачі його відповідачу.
Позивачем за власні кошти та своїми будівельними матеріалами був збудований гараж літ.Б-1 площею 61,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1
Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми.
18.05.2018 року позивач звернувся до відповідача стосовно підписання акту приймання-передачі збудованого гаражу та оплати його робіт, згідно до договором підряду на будівництво гаражу, вартість якого складає 99 905,00 грн, проте відповідач відмовився від підписання акту приймання- передачі та оплати позивачу робіт за договором підряду, не мотивуючи свою відмову.
На неодноразові звернення позивача щодо здійснення оплати за проведені роботи, відповідач не реагує, від виконання взятих на себе зобов'язань за договором підряду відмовився.
Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали, з яких збудований гараж літ. Б-1, загальною площею 61,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1
В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив.
За згодою позивача суд розглядає справу у заочному порядку.
Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що згідно договору підряду від 01 березня 2018 року укладеного між позивачем та відповідачем, позивач зобов'язався побудувати гараж площею 61,4 кв.м. в районі житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язаний прийняти гараж та сплатити позивачу кошти за будівельні матеріали та роботу з будівництва гаражу.
Договором підряду передбачено, що оплата відповідачем вартості будівельних матеріалів та послуг з будівництва гаражу здійснюється після завершення будівництва гараж та передачі його відповідачу.
В судовому засіданні встановлено, що позивачем за власні кошти та своїми будівельними матеріалами був збудований гараж літ.Б-1 площею 61,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними прибутковими квитанціями та витратними накладними про оплату будівельних матеріалів.
18.05.2018 року позивач звернувся до Відповідача стосовно підписання приймання-передачі збудованого гаражу та оплати будівельних матеріалів, а також робіт з будівництва гаражу, загальна вартість якого складає 99 905,00 грн, проте від виконання взятих на себе зобов'язань за договором підряду відповідач відмовився.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до вимог ст.331 ч.3 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
Зважаючи на те, що гараж був збудований ОСОБА_1 за власні кошти та позивач в повному обсязі виконавчу морви договору підряду, натомість відповідач умови договору підряду не виконує, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтовуваними та таким, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 331, 386, 392, ЦК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на будівельні матеріали- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, що складають собою гараж літ. Б-1, загальною площею 61,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 999,05 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Скрипник