Справа № 367/6086/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/2414/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 06.09.2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2018 року м. Київ
Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Журби С.О.,
суддів Сержанюка А.С., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря Топольського В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
У серпні 2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:
02.08.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №75-15, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 75 200 доларів США зі сплатою за користування кредитом 14% річних терміном до 02.08.2027 року.
Станом на 26.07.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором становила 3 721 965 грн. 28 коп., з яких:
-заборгованість за кредитом - 70 804 доларів США (по курсу НБУ станом на 26.07.2016р. 24, 787745 грн. за 1 дол. США);
-заборгованість за відсотками - 78 612, 75 дол. США (по курсу НБУ станом на 26.07.2016р. 24,787745 грн. за 1 дол. США);
-неустойка 18 260,98 грн.
Позивач зазначав, що з метою забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір за реєстровим № 4181 від 16.11.2006 року, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку земельну ділянку загальною площею 1167, 00 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Сонячна, 3.
Окрім зазначеного, просив суд стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. та витрати, повязані з виготовленням звіту про оцінку земельної ділянки, в розмірі 1 200,00 грн.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №75-15 від 02.08.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3 в розмірі 3721965,28 грн. звернуто стягнення на належний останньому предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 1 167, 00 кв.м., що знаходиться за адресою Київська область, смт. Гостомель, вул. Сонячна, 3, шляхом її продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною предмету іпотеки на рівні не нижче 470 000,00 грн., зазначеною оцінювачем в звіті про оцінку земельної ділянки; стягнуто з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. та витрати, повязані з виготовленням звіту про оцінку земельної ділянки, в сумі 1 200, 00 грн. При цьому в резолютивній частині рішення зазначено, що воно в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-У11 від 03 червня 2014 року.
Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині зазначення в резолютивній частині вказівки на те, що рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-У11 від 03 червня 2014 року, скасувати та ухвалити нове про скасування такого відстрочення звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказував, що судом безпідставно застосовані зазначені положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», правові підстави для відстрочення звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.
Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного:
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
В ході розгляду справи судом першої інстанції були перевірені та визнані обґрунтованими доводи позивача щодо наявності несплаченої заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу дає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. З наведеними висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду. З представлених до справи доказів вбачається як факт заборгованості за кредитним договором, так і факт забезпечення виконання зобовязань за кредитом за допомогою іпотечного майна, на яке й просив звернути стягнення позивач. За таких умов рішення в даній частині колегія суддів вважає законним та обґрунтованим. В той же час, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення зазначив: «Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-У11 від 03 червня 2014 року».
У відповідності до положень п. 1 вищевказаного закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
- загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
З матеріалів справи вбачається, що предметом іпотеки в даному випадку виступає земельна ділянка, яка жодним чином не є житловим майном, мова про яке йде у вищевказаному законі. За таких умов встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-У11 від 03 червня 2014 року обмеження не можуть розповсюджуватися на дані правовідносини, а застосування їх судом першої інстанції в цій справі є безпідставним.
Окрім зазначеного, колегія суддів апеляційного суду зважає також і на те, що у відповідності до встановленого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, для чого подавав до суду відповідні письмові заяви. При цьому відповідно до кожної із вказаних заяв позовними вимогами було звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу предмета іпотеки третій особі незважаючи на це, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції встановив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки його продаж в межах процедури виконавчого провадження, чим вийшов за межі позовних вимог. При цьому жодного обґрунтування обрання саме такого способу звернення стягнення та виходу за межі позовних вимог оскаржуване рішення не містить.
Право іпотекодержателя (банку) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені третій особі передбачене як розділом 7 укладеного між сторонами іпотечного договору, так і положеннями ст. 38 Закону України «Про іпотеку», яка при цьому детально регламентує саму процедуру такого продажу. Таким чином позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки саме у спосіб його продажу банком третій особі є законною та обґрунтованою, відтак підлягала до задоволення, на що суд першої інстанції увагу не звернув, безпідставно змінивши заявлений спосіб звернення стягнення, чим допустив грубе порушення процесуального закону, що призвело до невірного вирішення справи по суті. За таких умов оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявленої вимоги.
При вирішенні справи колегія суддів апеляційного суду зважає на те, що згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження, відтак вимога щодо надання продавцю окремих повноважень на підготовку та здійснення самого продажу є безпідставна. Регламентує зазначена вище норма закону й порядок визначення ціни продажу предмета іпотеки.
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування чи зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення. Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати в розмірі 4645,00 грн. (чотири тисячі шістсот сорок пять).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: А.С. Сержанюк

ОСОБА_6