Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 337/4438/16

провадження № 61-18119св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КратаВ. І., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

представники заявника: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

заінтересовані особи: Хортицький відділ державної виконавчої служби

м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6,

представники Хортицького відділу виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області: Фуклєва Інна Федорівна, Баранов ЄвгенВікторович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня

2016 року у складі судді Бондаренко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів:

Дзярука М. П., Крилової О. В., Трофимової Д. А.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Хортицького відділу виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Хортицький ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області) Фуклєвої І. Ф., заінтересована особа - ОСОБА_6

Скарга мотивована тим, що 09 листопада 2016 року державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 52835816 винесено повідомлення про повернення без прийняття до виконання виконавчий лист стягувачу, виданий 04 жовтня 2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з

ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу у розмірі 6 700,16 грн, у зв'язку із тим, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску. Банк вважав, що вказане повідомлення державного виконавця необґрунтоване, оскільки стягувач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) або уповноважена ним особа на вчинення дій у відповідності до вимог частини другої статті 26 Закону України Про виконавче провадження» звільняється від сплати авансового внеску.

З урахуванням викладеного, ПАТ «Родовід Банк» просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання та скасувати повідомлення державного виконавця від 09 листопада 2016 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь заявника у розмірі 6 700,16 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області

від 21 березня 2017 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державний виконавець, повертаючи виконавчий лист заявнику, діяв у рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на час звернення заявника із заявою про відкриття виконавчого провадження.

26 квітня 2017 рокуПАТ «Родовід Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, в якій, просило скасувати ухвалисудів першої та апеляційної інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій постановлені з неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. У відповідності до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» банк як державний орган звільняється від сплати авансового внеску, оскільки АТ «Родовід Банк» є суб'єктом господарювання державного сектора економіки.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 04 жовтня 2016 року Хортицьким районним судом

м. Запоріжжя у справі № 337/2653/16-ц видано виконавчий лист про стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» з ОСОБА_6 боргу в розмірі 6 700,16 грн.

01 листопада 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Хортицького ВДВС

м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ОСОБА_6 боргу в розмірі

6 700,16 грн.

09 листопада 2016 року державним виконавцем Хортицького ВДВС

м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області винесено повідомлення про повернення без прийняття на виконання виконавчого документа у зв'язку із тим, що стягував не підтвердив сплату авансового внеску відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час направлення стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження) виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягував додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У статті 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд підзвітний Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України та Національному банку України.

Розділ ІІ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правовий статус Фонду, не відносить його до органів державної влади.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернувся під час дії Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з

05 жовтня 2016 року та з урахуванням того, що стягувач не є державним органом і не має пільг для звільнення від сплати авансового внеску, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повертаючи виконавчий лист стягувачу без його виконання з підстав не сплати авансового внеску, державний виконавець діяв у межах вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на час виникнення правовідносин.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило