Справа № 163/1003/18
Провадження № 2/163/319/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

18 вересня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі з 50 до 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до Закону.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 18.12.2009 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 гривень щомісячно. З часу ухвалення судового рішення витрати на утримання сина значно зросли та сама вона матеріально забезпечити його не спроможна. Крім цього, змінилось законодавство по аліментних зобов'язанням, яке свідчить про стягнення з відповідача аліментів у значно меншому розмірі, ніж встановлено Законом, і є недостатнім для матеріального утримання дитини. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має.

В судове засідання сторони не з'явились.

Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечила.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Із копії свідоцтва серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони розірвали укладений між ними шлюб 21.01.2010 року.

Сторони мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_4.

На його утримання за рішенням Любомльського районного суду від 18.12.2009 року з відповідача, починаючи з 30.11.2009 року, щомісячно стягуються аліменти в розмірі 50 гривень.

Згідно копії довідки Любомльської міської ради від 17.05.2018 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір'ю по АДРЕСА_1

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

З 2009 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, дитина підросла і витрати на її утримання значно збільшилися.

Суд вважає, що визначений судовим рішенням від 18.12.2009 року розмір аліментів на даний час є вкрай незначним, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що у свою чергу свідчить про погіршення майнового стану одержувача аліментів, відповідно - позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дитини.

У ч.2 ст.182 СК України в редакції Закону України №2475-VІІІ закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сину сторін виповнилось 12 років.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень.

З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством. Мінімальний розмір аліментів на утримання дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 972 гривні, з 01 грудня - 1013,50 гривень.

Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у суттєво меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити його достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру.

Аналізуючи встановлені у справі фактичні обставини та законодавчі приписи, суд вважає заявлений розмір аліментів обгрунтованим, оскільки він наближений до мінімального і, на думку суду, на мінімально достатньому рівні забезпечить виконання відповідачем батьківського обов'язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, в разі зміни способу стягнення аліментів, їх збільшення чи зменшення, положення ст.191 СК України не застосовуються.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2009 року аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 50(п'ятдесяти) гривень до 1000(однієї тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ім'я позивача - ОСОБА_1; місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП - НОМЕР_1.

Ім'я відповідача - ОСОБА_2; місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП - НОМЕР_2.

Головуючий : суддя С.С.Чишій