Справа № 754/5290/18
У Х В А Л А

іменем України

07 серпня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряСолодухіної Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки по виплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення неустойки по виплаті аліментів.

Справа Деснянським районним судом м. Києва по суті не розглядалася.

До суду представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подано клопотання про передачу справи до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області відповідно до встановлених правил підсудності у відповідності до ст.ст. 27,31,187 ЦПК України, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1.

Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення неустойки по виплаті аліментів.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою УРСР 27.02.1991 року, у статті 27 закріплює положення, згідно з яким на батьків покладається основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Своє закріплення права дитини знаходять у низці нормативно-правових актів України. Так, Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з положеннями СК України, у разі ухилення батьків від виконання обов'язку по утриманню дітей, з них у судовому порядку стягуються аліменти.

Чинний Цивільний процесуальний кодекс України в частині визначення місця розгляду цивільних справ передбачає загальне правило відповідно до якого переважна більшість справ розглядаються за місцем знаходження відповідача (так звана загальна підсудність). Це видається достатньо обгрунтованим, адже це правило є гарантією від зловживання позивачем своїми процесуальними правами. У той же час, Кодексом встановлені й інші види підсудності, а саме: підсудність за вибором позивача (альтернативна), виключна, за пов'язаністю справ.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України передбачена альтернативна підсудність, згідно з якою позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч.1 ст. 28 ЦПК України)

Тобто, законодавством надані певні преференції для осіб, які претендують на отримання в судовому порядку коштів (аліментів) на утримання дитини, шляхом можливості пред'явлення відповідного позову за місцем їх проживання або місцем знаходження, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, а не тільки за місцем проживання/перебування відповідача (інший із батьків, який в добровільному порядку не надає матеріального забезпечення на утримання дитини).

За своєю суттю, виплата аліментів є зобов'язанням, а де є зобов'язання, там мають бути й негативні наслідки (санкції) за його невиконання чи неналежне виконання.

Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов'язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України)

Тобто, дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв'язку із затримкою їх сплати.

Справи щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів по своїй суті є пов»язаними та похідними від спорів щодо встановлення розміру та стягнення аліментів, а тому, вочевидь, питання територіальної підсудності по справам щодо стягнення вказаної неустойки (пені) слід вирішувати аналогічно вирішенню питання щодо стягнення аліментів.

Виходячи з вище наведеного, дана справа підсудна Деснянському районному суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 27--32 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про передачу справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки по виплаті аліментів до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон