АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2569/18 Справа № 175/2223/17 Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що при укладенні між ним та ПАТ «УкрСиббанк» договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 липня 2008 року було порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відсутня згода сторін щодо детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, яка є обов'язковою в силу ч. 4 ст. 11 Закону та п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, відсутня згода сторін щодо графіку платежів за кожним платіжним періодом (тобто, на весь період кредитування), що є обов'язковим в силу п. 3.2 Правил, не виконана вимога про попередження споживача щодо валютних ризиків, що є обов'язковим в силу п. 3.8 Правил. Положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК України передбачено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З огляду на зазначене позивач просив суд визнати недійсним Договір іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ним, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером № 11004, з усіма додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін і доповнень; визнати недійсною іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за Договором іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки внесену на підставі Договору іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) за № 467 згідно Договору іпотеки № 0/1 від 15 липня 2008 року.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним Договір іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером №11004, з усіма додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін і доповнень.

Визнано недійсною іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за Договором іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером №11004, з усіма додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін і доповнень.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки внесену на підставі Договору іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером № 11004.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) за №467 згідно Договору іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером №11004.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що умови договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.07.2008 року не є несправедливими, що перед укладенням договору, на дотримання ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальнику як споживачу фінансової послуги надано всю повноту необхідної інформації. При цьому, на час укладення оспорюваного кредитного договору позивач не заперечував щодо умов такого договору, тривалий час сплачував борг за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за яким позивач отримав кредитні кошти у розмірі 120 000,00 доларів США.

Згідно п.п.1.2.2. позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 16.07.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Умовами п.1.3 визначено детальний опис процентів за кредитом. Згідно п.п.1.3.1. за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі13,50% річних. Цільове призначення вищевказаного кредитного договору сторонами не визначено.

Того ж дня, 15 липня 2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого зобов'язання по поверненню в повному обсязі отриманих коштів, в порядку та на умовах відповідно до Кредитного договору кредитних коштів у сумі 8100,00 доларів США. Згідно п.п.1.2.2. позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 16.07.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Умовами п.1.3 визначено детальний опис процентів за кредитом. Згідно п.п.1.3.1. за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 14 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Окрім цього, 15 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 щодо кредитування страхових платежів при страхуванні майна, що є предметом забезпечення зобов'язань Позичальника перед Банком за укладеними кредитними договорами, а також разом із кредитуванням страхових платежів при страхуванні здоров'я Позичальників на випадок хвороби та від нещасних випадків.

За умовами договору зобов'язання по поверненню в повному обсязі отриманих кредитних коштів у формі кредитнох лінії у розмірі 1745,00 грн., повинно бути здійснено в термін до «16» липня 2029 року, якщо інший термін повернення, кредиту не встановлено згідно до умов Кредитного договору. Пунктом 1.5.1. встановлена процентна ставка за використання кредитних коштів в розмірі 20,9% річних.

В забезпечення грошових зобов'язань за Кредитним договором № 0 від 15 липня 2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №0/1, відповідно до якого ОСОБА_2, як Іпотекодавцем, передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно - жилу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Також 15 липня 2008 року приватним нотаріусом Бондар І.М. на підставі ст. 54, 73 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки № 0/1 накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна: жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 до моменту припинення Договору іпотеки №0/1 від 15 липня 2008 року, зареєстрована в реєстрі реєстрації заборона за №467.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при укладанні договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 липня 2008 року банком не надано позичальнику у письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим було порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком, з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 цього Кодексу

Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність па підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою

хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст. 536 та ст. 1054 Цивільного кодексу України, необхідною умовою, тобто істотною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, щодо якої сторони повинні дійти згоди.

Відповідно до ч .2, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови.

Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умов які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принцу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України справі № 6-1341цс15 за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

З матеріалів справи вбачається, що умови договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.07.2008 року містять розмір кредитних коштів і строк повернення кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; розмір та детальний опис процентів; порядок плати за кредитом, порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору. Додаток до договору містить Графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 62-71).

В свою чергу позичальник ОСОБА_2 погодився з умовами договору і графіком платежів, що засвідчено його власноручним підписом на кожному аркуші.

Отже, у дотримання ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), банком надано ОСОБА_2 як споживачу фінансової послуги всю повноту необхідної інформації. При цьому суд враховує, що ОСОБА_2 у встановлений Законом строк не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту та тривалий час здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції помилково визнав недійсним спірний договір іпотеки №0/1 від 15.07.2008 року з підстав недійсності зобов'язання, яке ним забезпечено. Інших підстав недійсності правочину передбачених ст. 215 ЦК України позивачем наведено не було та судом першої інстанції не розглядалося.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк» необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 840,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 840,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова