Ухвала

11 червня 2018 року

м. Київ

справа №638/20603/16-ц

провадження №61-26089ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, яка підписана ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду

м. Харкова від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2018 року в указаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона у порушення вимог статті 392 ЦПК України подана особою, яка не має на це повноважень, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України № 1401-VIII від 02 червня

2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з

01 січня 2019 року.

Зазначені зміни до Конституції України набули чинності 30 вересня 2016 року, а провадження у справі відкрито після зазначених змін. Отже, представництво у Верховному Суді може здійснюватися виключно адвокатами.

Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

З огляду на викладене та враховуючи, що провадження у даній справі відкрито після набуття чинності зазначених вище змін до Конституції України, заявнику необхідно на виконання вищевказаних положень закону надати до суду касаційної інстанції документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Слід зауважити, що при перевірці матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 було виявлено відсутність зазначеної у ній у якості додатків квитанції про сплату судового збору, про що складено акт від 04 червня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007,

ККДБ: 22030102.

Зважаючи на те, що позовОСОБА_3 пред'явлено у грудні

2016 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками встановленими законом станом на 01 січня 2016 року.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив

1 378 грн.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6 890 грн) (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов'язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Ураховуючи характер спору розмір судового збору складає 13 780 грн

(6 890 * 200% = 13 780).

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 02 липня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька