Справа № 462/888/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Трипалюк А.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Синьовського Б.В.

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третьої особи Відділу Держгеокадастру у місті Львові, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права користування земельною ділянкою та права приватизації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права користування земельною ділянкою та права приватизації земельної ділянки, покликаючись на те, що він та ОСОБА_5 є власниками будинку АДРЕСА_1. Проте земельна ділянка площею 0,044 га на АДРЕСА_1 обліковується тільки за ОСОБА_5 Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2011 року дії Львівської міської ради щодо не включення ОСОБА_1 в списки землекористувачів та землевласників визнано неправомірними. Просить визнати його користувачем земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 в межах встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №2-2011/2008 в розмірі 0,044 га, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №51 від 06 лютого 1998 року, визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 в розмірі 0,044 га, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №51 від 06 лютого 1998 року, зобов'язати відповідача вчинити дії щодо реєстрації права на постійне користування ним земельною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_1 в розмірі 0,044 га, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №51 від 06 лютого 1998 року.

Позивач у судовому засіданні дав аналогічні пояснення, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що до повноважень виконавчого комітету Львівської міської ради не віднесено надання земельних ділянок у користування, а також вважає, що спірна ділянка не може бути предметом спору, оскільки не є сформованою, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у місті Львові у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують наявність земельної ділянки на АДРЕСА_1. Позивач та ОСОБА_5 самовільно захопили земельну ділянку. Земельна ділянка на АДРЕСА_1 не виділена та не надавалась позивачу для обслуговування будинку. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить по ? частці будинку АДРЕСА_1. /а.с. 10, 11/

Відповідно до довідки Управління Держкомзему у м. Львові від 02 березня 2012 року земельна ділянка на АДРЕСА_1 площею 0,0440 га обліковується за ОСОБА_5 /а.с. 13/

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року визначено межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_2 та усунено перешкоди щодо приватизації належної ОСОБА_5, ОСОБА_1 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. /а.с. 7-9/

У відповідності до листа ДП «Центр державного земельного кадастру» №145/В-13 від 19 липня 2011 року площа земельної ділянки згідно меж встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року становить 0,0447 га. /а.с. 12/

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 9 ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Однак, як вбачається із позовних вимог позивач не може чітко вказати на яку саме сформовану земельну ділянку, зокрема, за яким кадастровим номером та яким розміром, він просить визнати право постійного користування.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить визнати його користувачем земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 в межах встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №2-2011/2008 в розмірі 0,044 га, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №51 від 06 лютого 1998 року, однак згідно листа ДП «Центр державного земельного кадастру» №145/В-13 від 19 липня 2011 року площа земельної ділянки згідно меж встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року становить 0,0447 га, а не 0,044 га, як вказує позивач.

А також, позивач ОСОБА_1 покликається на те, що площа земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 в розмірі 0,044 га затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №51 від 06 лютого 1998 року, однак жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України ним не надано щодо затвердження площі земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 саме в розмірі 0,044 га.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Однак, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача з проханням визнати його користувачем земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 в розмірі 0,044 га, вчинити дії щодо реєстрації права на постійне користування ним земельною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_1 в розмірі 0,044 га, та йому було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено.

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Однак, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, що його право на приватизацію земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 порушується, не визнається або оспорюється будь-якими органами чи особами, а також ним не надано доказів, що він звертався до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою приватизації жаної земельної ділянки та йому було у цьому відмовлено.

На підставі наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів у його підтвердження.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третьої особи Відділу Держгеокадастру у місті Львові, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права користування земельною ділянкою та права приватизації земельної ділянки - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш