РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання - Бридні О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Волноваха цивільну праву 221/5835/18 за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

29.08.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність на зупиночному пункті з торговим павільйоном в районі житлових будинків №31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області, що належить їй на праві власності згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09.08.2010 року. З метою забезпечення належної діяльності вказаного торгового павільйону, на її замовлення розроблено робочий проект будівництва зовнішньої мережі водопостачання та каналізації, який погоджений з усіма необхідними інстанціями. Після отримання всіх необхідних дозволів, за кошти позивача збудовано мережу водопостачання зупиночного пункту з торговим павільйоном в районі житлових будинків №31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області від водопровідного вузла м. Волноваха та каналізацію протяжністю колектора 24,3 м. Коли позивач звернулась до Волноваської міської ради, щоб отримати в оренду земельну ділянку вільну від забудови, під якою проходять збудовані мережа водопостачання павільйону та каналізації, їй відмовили, оскільки без проведення земельних торгів міська рада не має законних підстав для передачі цієї земельної ділянки в оренду. Враховуючи те, що чинне законодавство не містить такого поняття як право власності фізичної особи-підприємця, просила визнати за нею, як фізичною особою, право власності на вищевказані збудовані мережу водопостачання та каналізації.

У судове засідання позивач не зявилася, у позові зазначила, що просить справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Волноваської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №924152 (а.с.8).

Підприємницька діяльність здійснюється позивачем на зупиночному пункті з торговим павільйоном в районі житлових будинків №31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області, що належить їй на праві власності згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09.08.2010 року (а.с.44).

На замовлення позивача ОСОБА_1 розроблено робочий проект 02/2010 будівництва зовнішньої мережі водопостачання та каналізації зупиночного пункту з торговим павільйоном в районі житлових будинків №31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області, який погоджений зі всіма інстанціями (а.с.7-43).

За кошти позивача збудовано мережу водопостачання зупиночного пункту з торговим павільйоном в районі житлових будинків №31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області від водопровідного вузла м. Волноваха та каналізацію протяжністю колектора 24,3 м.

Позивач звернулась до Волноваської міської ради, щоб отримати в оренду земельну ділянку вільну від забудови, під якою проходять збудовані мережа водопостачання павільйону та каналізації, але згідно відповіді секретаря ради від 18.01.2018 року за №07-02-6 без проведення земельних торгів міська рада не має законних підстав для передачі цієї земельної ділянки в оренду.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема визнання права.

Згідно зі статтею 325 цього Кодексу суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Згідно з розясненнями Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року «Статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства» слід відмітити, що чинне законодавство не виділяє такого суб'єкт права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на збудовану мережу водопостачання та каналізацію зупиночного пункту з торговим павільйоном.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ст.ст. 15, 16, 325, 328, 392, ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст.19, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на зовнішню мережу водопостачання від зупиночного пункту з торговим павільйоном в районі житлових будинків 31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області до точки приєднання до водопровідної мережі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та каналізаційну мережу від зупиночного пункту з торговим павільйоном в районі житлових будинків 31, 35 по вулиці Менделєєва у місті Волновасі Донецької області протяжністю колектора 24,3 м до каналізаційного колодязя, згідно робочого проекту 02/2010 зовнішньої мережі водопостачання та каналізації, розробленого товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ПОРТАЛ 2006», ліцензія АВ №153541.

Оригінал рішення знаходиться у справі № 2/221/1328/2018 та зберігається у архіві Волноваського районного суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Мохов