РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Нещеретної Л.М.

за участю секретаря Шварцер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_1 «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд.28кв.63 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.04.2013р. по 31.03.2018 р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 32244,03 грн., яку відповідачі добровільно не сплатили.

Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

02.07.2018 р. до суду надійшли заперечення відповідачів на позов, в яких позов не визнали та зазначили, що позивач не надав доказів фактичного надання комунальних послуг, їх кількісно-якісних показників, обємів та тарифів, тому не обґрунтував розмір заборгованості. При визначенні розміру плати позивачем не було враховано, що в квартирі мешкає особа, яка має пільги на сплату комунальних послуг ОСОБА_3 як учасник бойових дій. Позивач нарахував плату за комунальні послуги згідно з тарифами, які затверджені органом, існування якого не передбачено законами України. Також між сторонами не було укладено відповідного договору про надання послуг, що є підставою для нарахування плати. Жодних претензій з приводу добровільного погашення заборгованості вони не отримували. Крім того, вважають, що позивач пропустив строк позовної давності в 3 роки. Просять в позові відмовити.

10.07.2018р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позов, в яких він підтримав заявлені позовні вимоги повністю та зазначив, що відсутність укладеного договору не позбавляє позивача права вимоги, оскільки обовязок укласти такий договір покладено на споживача, ним зі свого боку були підготовлені та направлені проекти договорів споживачам, останні їх не підписали. Плата за комунальні послуги нараховується відповідачам з урахуванням пільги учасника бойових дій. Інформація щодо структури послуг, їх кількість та вартість, розмір щомісячного платежу та загального боргу міститься в розрахунку заборгованості, а також в щомісячних рахунках, які направляються на адресу споживачів. Тому доводи відповідачів є хибними і необґрунтованими.

11.09.2018 р. до суду надійшла заява відповідачів, в якій вони позов визнали частково згодні із розміром заборгованості за період з 01.05.2015р. по 31.03.2018р. в сумі 24 743,51 грн., в іншій частині вимог просять відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають частково в межах строку позовної давності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню м.Запоріжжя для побутових потреб.

Квартира АДРЕСА_1 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вказаній квартирі зареєстровані та мешкають відповідачі.

Згідно виписки з особового рахунку, заведеного на вказану квартиру, за період 01.04.2013р. по 31.03.2018р. заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води становить 32244,03грн..

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері

житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних

засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3).

Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно п.30 Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі як споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобовязання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі не здійснювалиїх оплату.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при ухваленні судового рішення.

Крім того, суд враховує, що в подальшому відповідачі позовні вимоги визнали частково, не заперечували факту надання їм відповідних послуг, свого обовязку щодо їх оплати та факту наявності заборгованості, однак заявили про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18Правил вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у звязку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, у звязку з порушенням відповідачами свого обовязку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2013 р.

Плата за квітень 2013р. повинна була внесена відповідачами до 20.05.2013 р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.05.2013 р. і скінчив відповідно 21.05.2016р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 23.05.2018 р., то він мав право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.05.2015 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2015 р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 01.05.2015р. по 31.03.2018р. в розмірі 24 743,51 грн.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Керуючись ст.ст.257, 261, 264, 267, 509, 526, 610, 611 ЦК України, ст.ст.67,68 ЖК України, ст.ст. 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,23.09.1968р.н., РНОКПП, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ОСОБА_3, 24.07.1991р.н., РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ОСОБА_4, 07.12.1996р.н., РНОКПП, місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, р/р зі спеціальним режимом використання №2813 в Філії «Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2015р. по 31.03.2018р. в сумі 24 743,51грн.(двадцять чотири тисячі сімсот сорок три гривень 51 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, р/р №1951 в Філії «Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, в рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн., з кожного по 587,33 грн (пятсот вісімдесят сім гривень 33 копійка).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна