Справа № 645/4767/17
Провадження № 2/645/469/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, та зняти останнього з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_4, в якому зареєстровано місце проживання його сина - ОСОБА_2. Проте, останній з 2012 року, тобто майже п'ять років, у спірному будинку не мешкає, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, його місцезнаходження невідомо.
В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив, що за адресою: АДРЕСА_4, він мешкає разом із дружиною. У 2002 році у своєму будинку зареєстрував сина, який не мав наміру мешкати за місцем реєстрації, особисті речі останнього у будинку відсутні. Позивач зазначив, що син вживав наркотичні речовини, у 2006 році був засуджений до позбавлення волі, звідки у 2013 році звільнився. У 2014 році ОСОБА_2 прийшов до нього та обікрав. Більш до спірного будинку відповідач не приходив.
В судове засідання ОСОБА_2, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.
З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
З 22 березня 2014 року за адресою: АДРЕСА_4, зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, що підтверджується Відомостями (Довідкою) про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні від 17 серпня 2017 року № 2985-08, а також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 21 грудня 2017 року.
З довідки Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області б/н від 11 вересня 2017 року вбачається, що, зі слів сусідів, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, протягом останніх шести років за місце реєстрації не мешкає. Також у довідці зазначено, що Київським ВП відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальну справу, місцезнаходження останнього невідомо.
В судовому засіданні ОСОБА_4, допитана в якості свідка, пояснила, що з 2015 року є сусідкою ОСОБА_1, проте сина позивача жодного разу не бачила. Зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 мешкає разом із дружиною, про сина позивача їй відомо зі слів останнього.
В судовому засіданні ОСОБА_5, допитаний в якості свідка, пояснив, що за адресою: АДРЕСА_4,сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 бачив понад десять років тому.
За приписами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статей 64, 156 ЖК України, відповідач є членом сім'ї позивача.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин відсутній за місцем реєстрації проживання понад п'яти років, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Доказів на підтвердження перешкоджання відповідачу користуватися спірним будинком матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою суд зазначає наступне.
Статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання.
З огляду на те, що підставою зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4, слід відмовити.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 1 від 27 жовтня 2017 року та квитанції № 86 від 21 грудня 2017 року, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - 45/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 640 гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_4.
Відповідач: ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.
Повний текст заочного рішення виготовлений 13 червня 2018 року.
Суддя - І.В. Ульяніч