Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 592/3786/17

провадження № 61-13415св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, правонаступник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року у складі судді Труханової Л. М. та рішення Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Левченко Т. А., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 06 червня 1974 року по 26 листопада 1975 року та з 25 травня 1978 року по 09 вересня 2004 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Центроліт». 09 вересня 2004 року його звільнено за власним бажанням. Під час роботи на підприємстві він отримав професійні захворювання, що потягли стійку втрату працездатності. Відповідно до довідки МСЕК від 15 грудня 2003 року йому встановлено 20 % стійкої втрати професійної працездатності, відповідно до довідки МСЕК від 01 лютого 2012 року - 50 % стійкої втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново.

Враховуючи, що стійку втрату професійної працездатності він отримав у 2003 році, то обов'язок з відшкодування моральної шкоди покладається на відповідача, з якого він просив стягнути на свою корись 50 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодження здоров'я.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 13 000,00 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із доведеності факту заподіяння моральної шкоди та наявності підстав для її стягнення з відповідача, оскільки на момент встановлення вперше у 2003 році ступеня втрати працездатності 20 % та в подальшому у 2004 році - 40 % у позивача, саме на відповідача покладено обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди. Проте починаючи з 01 лютого 2006 року застраховані громадяни позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, тому посилання позивача на встановлення йому у 2012 році 50 % втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності не можуть бути підставою для стягнення з відповідача такої шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь держави судового збору в сумі 640,00 грн скасовано. В іншій частині рішення залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством, обов'язок з відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням покладено саме на Фонд соціального страхування від нещасних випадків. Скасовуючи рішення суду в частині судового збору, апеляційний суд виходив із того, що у разі якщо позивача та відповідача звільнено від сплати судового збору, то питання відшкодування судових витрат не підлягає вирішенню.

У липні 2017 року доВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2017 року, в якій заявник просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмови у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що з 01 січня 2015 року Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не є належним відповідачем у справах про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання. Судами не повно з'ясовано наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, а також не достатньо оцінені та враховані наявність, характер, обсяг моральних та фізичних страждань позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду зазначену цивільну справу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, правонаступника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик