Справа № 298/657/18
Номер провадження 2/298/222/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що позивач, у 2007 році здійснив будівництво житлового будинку №78 по вул. Корятовича в смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, однак належним чином його не зареєстрував, оскільки всі дозвільні документи видавалися на ім'я сина позивача ОСОБА_2. Будівельні роботи та оформлення документів будівництва фактично здійснював позивач, що також підтверджено відповідною заявою ОСОБА_2 Крім того позивач з того часу фактично проживає в даному будинку.

Посилаючись на зазначене та положення ст. 344 ЦК України, а також Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок за набувальною давністю.

Позивач на розгляд справи не зявився, однак подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу за його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст.206 ЦПК України).

При цьому, у підготовчому судовому засіданні відповідач подав письмову заяву, в якій зазначив, та просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що згідно рішення Великоберезнянської селищної ради №250 від 27 грудня 2005 року ОСОБА_2, надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці по вул. Корятовича, 78 в смт. Великий Березний. На підставі даного рішення районним архітектором Великоберезнянської районної державної адміністрації надано ОСОБА_2 дозвіл №19/07 на право виконання будівельних робіт на земельній ділянці в смт. Великий Березний, вул. Корятовича, 78 та Великоберезнянським архітектурно-проектним підприємством 09 лютого 2007 року зареєстровано паспорт №4 на забудову земельної ділянки в населеному пункті України за забудовником ОСОБА_2 за адресою смт. Великий Березний, вул. Корятовича, 78.

Зазначені обставини, крім доводів позивача, також стверджуються наступними доказами: виготовленим Комунальним підприємством «Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації» технічним паспортом № 4445 від 27 березня 2018 року, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №322970 від 11 вересня 2012 року.

Також встановлено, що доводи позивача про те, що саме будівництво та оформлення документів житлового будинку №78 по вул. Корятовича в смт. Великий Березний здійснено ним особисто також підтверджено відповідною заявою ОСОБА_2, завіреною приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 19 квітня 2018 року. Крім того, згідно даної заяви ОСОБА_2 не заперечує проти визнання права власності на згаданий житловий будинок за його батьком позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач позов визнав.

Згідно ст.ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, з урахуванням наведеного, суд визнає, що в даному випадку у позивача виникла набувальна давність на зазначене нерухоме майно,на яке слід визнати право власності за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Закарпатська область Великоберезнянський район смт. Великий Березний, вул. Корятовича, 78.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий: Тарасевич П.П.