Справа №431/2738/18
Провадження №2-з/431/9/18
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

.

14 вересня 2018 року Старобільський районний суду Луганської області у складі :

головуючого - судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Кобиляр О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м. Старобільську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою про забезпечення позову, у якій з метою забезпечення її позову про стягнення з РФ моральної шкоди у розмірі 1 073 510,30грн. просить накласти арешт на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013р. між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation.l.c» у розмірі 1 073 510,30грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позову складає 35 000 євро та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам), зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за вказаним трастовим договором, заборонити КМУ, Мінфіну України, НБУ, Держказначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані зі здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед РФ у розмірі 1 073 510,30грн.

На підставі ч.4 ст.153 ЦПК України розгляд заяви був призначений у судовому засіданні з викликом сторін.

У судове засідання заявник(позивач) ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 не з'явились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання вимог.

Представник заінтересованої особи (відповідача) Російської Федерації у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань чи заяв не надавали.

У зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника (позивача), її представника, представника заінтересованої особи (відповідача), що не буде суперечити положенням ст.153, ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного:

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 з метою забезпечення її позову до РФ про стягнення моральної шкоди у сумі 1 073 510,30грн. просить накласти арешт на права вимоги за трастовим договором у розмірі 1 073 510,30грн. та зупинити і заборонити державним органам проведення дій за вказаним договором.

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.п.4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи неповинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.7 ст.150 не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Враховуючи встановлені обставини справи, з врахуванням положень ч.7 ст.150 ЦПК України і роз'яснень у пунктах 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд вважає, що обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не відповідає змісту позовних вимог, так як предметом позову ОСОБА_1 є стягнення шкоди, але не є зазначене у заяві про забезпечення позову право вимоги в межах державного зовнішнього запозичення, у зв'язку з чим заява про забезпечення позову не може бути задоволена.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Російської Федерації про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 073 510,30грн. шляхом накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013р. між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation.l.c» у розмірі 1 073 510,30грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позову складає 35 000 євро, заборони будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам), зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за вказаним трастовим договором, заборони КМУ, Мінфіну України, НБУ, Держказначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані зі здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед РФ у розмірі 1 073 510,30грн. - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Луганської області в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя І.В. Кудрявцев