Справа № 148/373/18
Провадження №2/148/362/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2018 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області Саламаха О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинської районної стоматологічної поліклініки про скасування наказу, за участю сторін: позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_2 з позовом до Тульчинської районної стоматологічної поліклініки про скасування наказу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працює у відповідача лікарем-стоматологом. Так, їй стало відомо, що 12.01.2018 наказом головного лікаря ОСОБА_4 за № 17 на неї накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності стало порушення трудової дисципліни, що виразилося у порушенні правил лікарської етики через вчинення сварки і бійки у кабінеті бухгалтерії.

З зазначеними обставинами ОСОБА_2 не погоджується, оскільки 27.12.2017 між нею і головним лікарем ОСОБА_4 сталася сварка, яка не стосувалася трудових відносин та виникла у неробочий час, до початку робочої зміни позивача.

Крім того, виносячи наказ про застосування до неї дисциплінарного стягнення головний лікар посилалася на порушення позивачем норм лікарської етики, які зазначені у Етичному кодексі лікаря України. Разом з тим, позивач вважає, що застосування дисциплінарного стягнення за порушення норм вказаного кодексу є незаконним з огляду на те, що колектив Тульчинської районної стоматологічної поліклініки не визнав Етичний кодекс лікаря України та не створював відповідну етичну комісію.

На думку позивача, при винесенні оскаржуваного наказу головний лікар не врахувала період її попередньої роботи починаючи з 1998 року за який щодо неї не застосовувалися стягнення та те, що конфліктна ситуація спровокована не нею, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Також, у позивача не вимагали письмових пояснень у відповідності до ст. 149 КЗпП.

Вказані обставини змусили ОСОБА_2 звернутися до суду з даним позовом, просить визнати незаконним і скасувати наказ № 17 від 12.01.2018.

Відповідач подав відзив на позов у якому зазначив, що не погоджується з позовом з огляду на те, що вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства. Позивач звернулася до головного лікаря з проханням щодо надання її доньці можливості проходження виробничої практики, після повідомлення про необхідність надання ряду документів, вона вчинила сварку з ОСОБА_5 і ОСОБА_4, в ході якої використовувала брутальну лексику та вчинила бійку.

Зазначені події відбулися до початку робочої зміни позивача, разом з тим, остання не перебувала у відпустці чи лікарняному та знаходилася у приміщенні лікарні безпосередньо перед початком роботи, у зв'язку з чим, на думку відповідача посилання позивача на неправомірність притягнення її до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим. Крім того, позивач у своїй професійній діяльності зобов'язана дотримуватися норм професійної етики та деонтології. Рішення щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності приймалося з врахуванням думки трудового колективу, в той час як позивач відмовилася від надання пояснень.

Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а також пояснила суду, що 27.12.2018 вона прийшла до ОСОБА_6 з клопотанням щодо проведення практики для її доньки та на її думку сварки не було. Про збори трудового колективу її відомо, однак вона на них не пішла з огляду на те, що їй це не потрібно.

Представник позивача позов підтримав та зазначив, що подія, яка сталася 27.12.2017 не є порушенням трудової дисципліни, а також з наказу не вбачається порушень трудової дисципліни.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак головний лікар Тульчинської районної стоматологічної поліклініки подала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника медичного закладу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що наказом головного лікаря Тульчинської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_4 за № 17 від 12.01.2018, до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення останньою норм лікарської етика та вчинення сварки у кабінеті бухгалтерії (а.с. 12).

Відповідно до акту від 15.01.2018, ОСОБА_2 відмовилася від ознайомлення з наказом № 17 від 12.01.2018, щодо застосування до неї дисциплінарного стягнення (а.с. 67).

Постановою Апеляційного суду Вінницької області у справі № 148/98/18 від 04.05.2018, провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, за фактом вчинення сварки 27.12.2018 о 10:30 год. у приміщенні кабінету бухгалтерії стоматологічної поліклініки, закрито у зв'язку з притягненням останньої до дисциплінарної відповідальності та недопустимості застосування кількох видів юридичної відповідальності за один і той самий проступок.

Пунктом 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, Тульчинської районної стоматологічної поліклініки від 05.01.2009, встановлено, обов'язок працівників поводити себе гідно, дотримуватися правил медичної етики та деонтології.

На підставі п. 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, за порушення правил трудової дисципліни передбачено стягнення у виді догани та звільнення (а.с. 20 - 23).

Згідно протоколу загальних зборів трудового колективу Тульчинської районної стоматологічної поліклініки за № 1 від 12.01.2018, завідувач лікувальним відділенням ОСОБА_7 повідомила, що 27.12.2017 у приміщенні лікарні у кабінеті бухгалтерії ОСОБА_2 вчинила сварку з ОСОБА_4 і ОСОБА_8, в ході якої ОСОБА_2 виражалася в їх адресу нецензурною лайкою, а також штовхала ОСОБА_8

У зв'язку з зазначеними обставини та врахуванням систематичності такої поведінки ОСОБА_2, працівники медичного закладу, зокрема: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 висловили думку щодо притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності (а.с. 14 - 17). Аналогічні відомості наведені у письмових поясненнях ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8 (а.с. 71 - 74).

Згідно посадової інструкції лікаря-стоматолога-терапевта, затвердженої 10.01.2017 головним лікарем Тульчинської районної стоматологічної поліклініки, лікар-стоматолог-терапевт відноситься до категорії «Професіонали». До його посадових обов'язків належить дотримання принципів медичної деонтології (пункт 7, розділу ІІ «Завдання та обов'язки) (а.с. 25). Пунктом 1 розділу ІV «Відповідальність», вказаної посадової інструкції, встановлено, що лікар-стоматолог-терапевт несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання посадових обов'язків, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку, в межах визначених законодавством про працю і кримінальним законодавством України (а.с. 26).

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Так, згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Нормами п. «г» ст. 78 Закону України (далі - ЗУ) «Основ законодавства України про охорону здоров'я», визначено, що медичні і фармацевтичні працівники зобов'язані: дотримувати вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю.

У Міжнародному кодексі медичної етики 1949, прийнятому третьою Генеральною асамблеєю Всесвітньою медичною асоціацією, зазначено, що лікар повинен поважати права колег та іншого медичного персоналу.

Частиною 1 ст. 3 Конституції України (далі - КУ), встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 1 ст. 28 КУ, кожен має право на повагу до його гідності.

На підставі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

У відповідності до роз'яснень наведених у правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-2801цс15 від 19.10.2016, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Згідно пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд встановив, що 27.12.2017 о 10:30 год. у приміщенні кабінету бухгалтерії Тульчинської районної стоматологічної поліклініки між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виникла сварка. Зазначені обставини в ході розгляду справи ніким не оспорювалися, разом з тим, суд ставиться критично до твердження ОСОБА_2, щодо того, що на її думку сварки не було, оскільки зазначене спростовується відомостями викладеними нею у позовній заяві.

Факт вчинення сварки з використанням нецензурної лайки з вини позивача підтверджується протоколом зборів трудового колективу Тульчинської районної стоматологічної поліклініки за № 1 від 12.01.2018 та письмовими поясненнями ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8

Також, суд вважає, що невідібрання у позивача письмових пояснень щодо обставин сварки з колегами, не може бути підставою для скасування наказу про застосування до неї дисциплінарного стягнення, оскільки у відповідності до роз'яснень наведених у правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-2801цс15 від 19.10.2016, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Крім того, як зазначено у акті від 10.01.2018, складеного працівниками Тульчинської районної стоматологічної поліклініки, позивач відмовилася від надання пояснень пов'язаних з інцидентом, що стався 27.12.2018.

Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, поліклініка працює у 5-ти денному робочому тижні у дві зміни з 08.00 - 18.36 год.

Згідно графіку роботи працівників лікувального відділення, лікар-стоматолог-терапевт ОСОБА_2 здійснює свою діяльність у другу зміну по середах у період з 13:00 - 17:57 год. (а.с. 32), згідно календаря на 2017 рік дата 27.12.2017 - середа.

Так, твердження позивача про безпідставність її притягнення до дисциплінарної відповідальності за конфлікт з колегами, який стався до початку її робочої зміни, є необґрунтованим, оскільки Тульчинська районна стоматологічна поліклініка працює починаючи з 08:00 год., а конфлікт між її працівниками відбувся в робочий час у приміщенні поліклініки та у відповідності до укладеного контракту позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинено дисциплінарний проступок, який виразився у спричиненні сварки з використання нецензурної лайки, внаслідок чого остання допустила порушення п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку та норм п. «г» ст. 78 ЗУ «Основ законодавства України про охорону здоров'я», у зв'язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл документально підтверджених судових витрат, суд залишає за позивачем понесені нею судові витрати по сплаті судового збору і витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 19, 23, 76 - 81, 95, 141, 352, 354 ЦПК України, ст. 3, 28 Конституції України, ст. 11, 15 Цивільного кодексу України , ст. 147 - 149 Кодексу законів про працю, ст. 78 Закону України «Основ законодавства України про охорону здоров'я», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Тульчинської районної стоматологічної поліклініки про скасування наказу за № 17 від 12.01.2018 - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу залишити за ОСОБА_16.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Роз'яснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.06.2018.

Суддя: