Справа № 502/1528/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що 10 червня 2007 року помер батько позивача ОСОБА_3, який на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалось з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в м. Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Гагаріна, 177, який в цілому належав померлому ОСОБА_3 та його дружині (матері позивача) ОСОБА_4 в рівних частках, але право власності на житловий будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформлювали та не реєстрували. Після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняла його дружина ОСОБА_4. Але оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок були відсутніми, то ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок. Згідно Рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі №2-499/2010 р. від 15.12.2010 року за ОСОБА_4 було визнано право власності в цілому на житловий будинок, розташований в м. Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Гагаріна, 177. Але право власності на весь житловий будинок ОСОБА_4 належним чином не зареєструвала. 20 грудня 2012 року померла мати позивач ОСОБА_4, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Перед смертю мати позивача ОСОБА_4 склала заповіт на все своє майно на імя позивача. Після смерті матері була відкрита спадкова справа №202/2013 за заявою позивача, тобто вона прийняла у спадщину за заповітом вказаний житловий будинок, але отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач не має можливості через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Жодного спору у позивача з будь - якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за заповітом позивач маю право на оформлення спадщини відповідно до 1223 ЦК України. Інших спадкоємців першої черги майна померлої ОСОБА_4 не має.

В звязку з зазначеним, представник позивача просив суд:

- встановити факт належності житлового будинку, розташованого в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Гагаріна,177 в цілому ОСОБА_4, яка померла 20 грудня 2012 року;

- визнати за ОСОБА_2, 01.12.1958 року, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Гагаріна,177, який складається з : літ. А житловий будинок ( загальна площа 56,7 кв. метра, житлова площа 35,1 кв. метра), літ. Б літня кухня, літ. Д майстерня, літ. Е -лазня, літ. Ж сарай, літ. З гараж, літ. И сарай, літ. К вбиральня, літ. №1-7-I- надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 грудня 2012 року.

Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та участі позивача.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву про підтримання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 310959 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 109655, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 187, ОСОБА_3, помер 10.06.2007 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 324524, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 519, ОСОБА_4, помер 20.12.2012 року.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2008 р. виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер 10.06.2007 р. є його дружина, ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається, з: грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються в Кілійському відділенні Ощадного банку.

Згідно заповіту зареєстрованому державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5М від 02.08.2008 р., ОСОБА_4, заповідала ОСОБА_2все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося та взагалі все те, на що вона за законом матиме право.

19.01.1963 р. відділом комунального господарства Кілійської міської Ради депутатів трудящих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на ділянці № 129 по вул. Телеграфна в м. Кілія.

З договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва житлового будинку на право особистої власності від 19.01.1960 р. вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відведено земельну ділянку № 129 по вул. Телеграфна в м. Кілія.

11.04.1962 р. Виконкомом Кілійської міської Ради депутатів трудящих затверджено акт про завершення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою вул. Гагаріна, 177 належного ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Рішенням Кілійського районного суду № 2-499/2010 р. від 15.12.2010 р. за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок № 177 по вул. Гагаріна, 177.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» 27.03.2008 р., житловий будинок по вул. Гагаріна, № 177 в м. Кілія Кілійського району Одеської областіскладається з: літ. А житловий будинок ( загальна площа 56,7 кв. метра, житлова площа 35,1 кв. метра), літ. Б літня кухня, літ. Д майстерня, літ. Е - лазня, літ. Ж сарай, літ. З гараж, літ. И сарай, літ. К вбиральня, літ. №1-7-I - надвірні споруди.

Як вбачається з інформаційного листа від 10.01.2017 р. № 1/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3., ОСОБА_4 розяснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, є позивач, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст. 1233 ЦК України, який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1233, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в м. Кілія Кілійського району, Одеської області, вул. Гагаріна, 177 в цілому ОСОБА_4, яка померла 20 грудня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_2, 01.12.1958 року, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Гагаріна,177, який складається з : літ. А житловий будинок ( загальна площа 56,7 кв. метра, житлова площа 35,1 кв. метра), літ. Б літня кухня, літ. Д майстерня, літ. Е -лазня, літ. Ж сарай, літ. З гараж, літ. И сарай, літ. К вбиральня, літ. №1-7-I - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 грудня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7