Провадження №2/521/1391/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного ОСОБА_1 Товариства ОСОБА_1 «Порто-Франко» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-Франко» ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 14 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 3090/2-07, предметом якого було надання ОСОБА_2 кредиту в розмірі 5000 доларів США на строк з 14.12.2007 року по 16.12.2010 року зі сплатою 17 % річних. З метою забезпечення зобовязання за Кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки №14-12-2007/12 від 14.12.2007 року, згідно якого поручитель прийняла на себе зобовязання відповідати в повному обємі за своєчасне і повне виконання зобовязання ОСОБА_2 за Кредитним договором № 3090/2-07 від 14.12.2007 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2012 року по справі №1519/12254/2012 судом було солідарно стягнуто з відповідачів 108 641 гривню 17 копійок. На стадії примусового виконання ОСОБА_2 була сплачена заборгованість за рішенням суду. Однак, позивач зазначає, що дію Кредитного договору за рішенням суду припинено не було, а тому позивачем нараховувались до сплати відсотки та проценти за користування грошовими коштами та неустойка, а тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.09.2017 року складає 72 727,72 грн., з яких: заборгованість за відсотками за період з 20.09.2014 року по 18.09.2017 року 56 328, 58 грн., та штраф за виникнення простроченої заборгованості за період з 11.10.2014 року по 18.09.2017 року 16 399, 13 грн., позивач посилався на ст. ст. 526, 532, 549, 550, 611, 624, 625, 629, 1054 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за відсутності представника АБ «Порто-Франко».

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, відзив до суду не направляла, під час розгляду справи, неодноразово повідомлялась належним чином про що свідчать відповідні поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14 грудня 2007 року між Публічним ОСОБА_1 Товариством ОСОБА_1 «Порто-Франко» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 3090/2-07, предметом якого було надання ОСОБА_2 кредиту в розмірі 5000 (пять тисяч) доларів США зі сплатою 17 % річних. Відповідно до ч.1.1. Кредитного договору ОСОБА_1 видає позичальнику кредит на текучі потреби в сумі 5000 доларів США на термін 36 місяців з 17 грудня 2007 року по 16 грудня 2010 року з виплатою 17 % річних.

Також 14 грудня 2007 року між Публічним ОСОБА_1 Товариством ОСОБА_1 «Порто-Франко» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки №14-12-2007/12 від 14.12.2007 року, яким вона прийняла на себе зобовязання відповідати перед Публічним ОСОБА_1 Товариством ОСОБА_1 «Порто-Франко» в повному обємі за своєчасне і повне виконання зобовязання ОСОБА_2 за Кредитним договором № 3090/2-07 від 14.12.2007 року.

З вимоги про погашення кредиту за № 24/1694 від 29 грудня 2010 року, направленою представником відповідача на адресу ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_1 вимагає в семиденний строк з часу отамання вказаної вимоги, погасити заборгованість по кредиту, відсоткам нарахованим на дату погашення кредиту з врахуванням штрафних санкцій.

Зазначені обставини сторонами не оскаржуються, в матеріалах справи наявні відповідні копії Догорів, що підтверджують зазначені обставини.

Звертаючись 09.07.2012 із позовною заявою до суду ПАТ АБ «Порто-Франко» про стягнення заборгованості за кредитним договором надало в якості доказів підтверджуючих суму боргу розрахунок заборгованості за кредитним договором, який відображено у Додатку № 1 до кредитного договору № 3090/2-07 від 14.12.2007 року. З вказаного Додатку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 01.01.2008 року ( період з якого зобовязання виконувалося неналежним чином) по 16 грудня 2010 року ( термін з якого закінчується дія кредитного договору).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2012 року по справі № 1519/12254/2012, судом було винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, солідарно на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банку «Порто-Франко» заборгованість за Кредитним договором № 3090/2-07 від 14.12.2007 року у загальному розмірі 13592 (тринадцять тисяч п'ятсот дев'яносто два) долари США 89 центів, що за курсом НБУ складає 108641 (сто вісім тисяч шістсот сорок одна) гривня 17 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4215 (чотири тисячі двісті п'ятнадцять) доларів США 51 цент, що за курсом НБУ складає 33692 (тридцять три тисячі шістсот дев'яносто дві) гривні 46 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 1663 (одна тисяча шістсот шістдесят три) долари США, що за курсом НБУ складає 13291 (тринадцять тисяч двісті дев'яносто одна) гривня 53 коп.; - заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 7714 (сім тисяч сімсот чотирнадцять) доларів США 38 центів, що за курсом НБУ складає 61657 (шістдесят одну тисячу шістсот п'ятдесят сім) гривень 18 коп.

Відповідно до відзиву на позов від 30.04.2018 року, який було надано представником відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6, позов відповідач не визнає з наступних підстав.

ОСОБА_2 01 листопада 2017 року було сплачено повністю суму заборгованості перед позивачем у справі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження №54835944 за підписом заступника начальника Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_5 ГТУЮ в Одеській області - ОСОБА_7

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року, справа № 564/2199/15-ц (провадження № 61-2404св18), оскільки Кредитний договір закінчив свою дію 16 грудня 2010 року, після направлення письмового повідомлення з вимогою про погашення всієї заборгованості представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 01.01.2008 року по 16.12.2010 року, а тому представник відповідача вважає, що позивач втратив можливість нарахування та стягнення з нього відсотків за кредитним договором, до відзиву було додано письмові вимоги про погашення заборгованості, які були направлені відповідачам по справі, Додаток № 1до кредитного договору № 3090/2-07 від 14.12.2007 року.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046 - 1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цими нормами і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 3, ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з наведеного та розяснень даних в п.17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року суд приходить до висновку, що кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строку дії кредитного договору, не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи відповідні положення ЦК України та надані сторонами по справі докази, враховуючи те, що позивач не спростував направлення письмових вимог про погашення заборгованості, суд вважає, що таким чином доводи позову про наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник виконав під час примусового виконання, а також те, що рішення суду не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання відсотків, штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, не заслуговують на уваги з огляду на те що, термін дії договору сплив, а тому у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків.

Така позиція суду узгоджується, висновками Верховного суду висловленими у постанові від 14.02.2018 року № 564/2199/15-ц, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, а також ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню у даній справі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач ПАТ АБ « Порто-Франко» хоча і має право на стягнення з відповідачів відсотків у звязку з порушенням виконання грошового зобовязання в порядку ст.. 625 ЦК України, про те даних позовних вимог не заявляв.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 525, 526, 530, 611, 625, 629, 631, 638, 1046-1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного ОСОБА_1 Товариства ОСОБА_1 «Порто-Франко» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий

11.09.18