Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/7982/16 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/801/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Запорізької міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з відповідачем з 31.07.2013 року перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2016 року шлюб з відповідачем було розірвано.

Починаючи з лютого 2016 року сторони разом не мешкають. Син залишився проживати разом з матірю. З цього часу він не має можливості бачитись з дитиною.

Домовленості щодо виховання та спілкування з дитиною сторони не дійшли.

На підставі зазначеного просив встановити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без участі ОСОБА_3:

- систематичні побаченні з сином кожної суботи з 10 години до 18 години неділі за адресою АДРЕСА_1;

- побачення на свята: на день Різдва Христова 07 січня, на 5 годин у продовж дня; на 01 травня, на 6 годин; на день народження ОСОБА_5 16 липня на 5 годин; на день народження бабусі (ОСОБА_6) 24 червня на 5 годин.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року замінено третю особу Службу у справах дітей Запорізької міської ради на орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017року замінено третю особу орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району на Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Встановлено наступний спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення щосуботи або щонеділі - чотири години у продовж дня; на день Різдва Христова, на 01 травня, на день народження ОСОБА_5, на день народження бабусі (ОСОБА_6) по чотири години у продовж дня, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3, з дотриманням режиму дня та харчування дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вирішення батьками питань щодо виховання дитини регулюється нормами ст. 157 СК України.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У силу ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.04.2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з матірю у м. Запоріжжі.

Судом також встановлені та не заперечуються сторонами наступні обставини.

Батько ОСОБА_4 фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2. Згідно з актом обстеження житлово-побутові умови відповідають нормам. ОСОБА_4 працює в КП «Управління капітального будівництва» на посаді головного спеціаліста - інженера технічного нагляду виробничого відділу.

Мати ОСОБА_3 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною згідно з довідкою №52 про потребу дитини (дитини-інваліда) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у домашньому догляді, у звязку з діагнозами дитини (лікворно-гіпертензійний синдром, мінімальна мозкова дисфункція, бронхіальна астма, селективний дефіцит імуноглобуліну А) (а.с.117).

Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи стан здоровя малолітнього ОСОБА_5 та перебування дитини на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, батькам рекомендовано звернутися до ОСОБА_7, завідувача кафедрою практичної психології, кандидата психологічних наук, доцента або до іншого спеціаліста для надання рекомендацій щодо визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 з малолітнім сином.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Право на підтримання особистих стосунків та прямих контактів з батьками, які проживають окремо, закріплено статтями 1, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Спілкування дитини з батьком передбачає наявність постійного, систематичного контакту між ними, а не епізодичних зустрічей, оскільки спілкування повинно приносити користь дитині, служити джерелом її гармонійного розвитку. Питання виховання дітей вирішуються не з позиції прав батьків, а з позиції захисту прав та інтересів дитини.

Також ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки мають рівне право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд першої інстанції правильно вважав, що участь у вихованні дитини є не лише правом, а і обов'язком батька, який повинен особисто спілкуватися з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Однак суд першої інстанції недостатньо звернув уваги та не надав у рішенні оцінку доказам насильства позивача відносно відповідача ОСОБА_3, що відбувалися під час находження ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння та нанесення побоїв ОСОБА_8 - бабусі малолітнього ОСОБА_5, які встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2016 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.126 КК України, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 квітня 2017року, безпосереднім свідком яких була дитина (а.с.63-67).

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги Висновок спеціаліста-психолога ОСОБА_9, кандидата психологічних наук, доцента, завідуючого кафедрою психології ЗНУ, практикуючого спеціаліста у галузі психології дитини, до якого комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району батькам малолітньої дитини було рекомендовано звернутись для надання рекомендацій, пославшись лише на ті обставини, що суду не надано підтверджень повноважень особи на проведення таких досліджень.

Як вбачається з висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_9 від 03 травня 2017 року, батько ОСОБА_4 є сильною фрутрируючою особою для дитини ОСОБА_5, яка викликає у дитини тривожність, почуття страху, які обумовлені негативними спогадами неодноразового сімейного насильства, що з психологічної точки зору травмує психіку ОСОБА_5, погіршує стан його фізичного здоровя, завдає шкоди психологічному благополуччю (а.с.115-116).

Відповідно до Диплому кандидата наук КН №007172 рішенням спеціалізованої вченої ради ОСОБА_7 присуджено науковий ступінь кандидата психологічних наук (а.с.230).

Атестат доцента серія ДЦ №002989, виданий Міністерством освіти та науки 18 жовтня 2001 року, свідчить про те, що ОСОБА_7 присвоєно вчене звання доцента кафедри практичної психології (а.с.229).

Висновком Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 09.03.2017 року з урахуванням стану здоровя дитини (бронхіальна астма), перебування дитини на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_9 від 03 травня 2017 року, визначено участь ОСОБА_4 у вихованні сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано йому можливість спілкування з дитиною щосуботи або щонеділі з 10.00 до 11.00 годин, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3 (а.с. 81-82).

Не взявши до уваги висновок Органу опіки та піклування від 09.03.2017 року, суд першої інстанції не зазначив, чим саме зазначений висновок суперечить інтересам дитини.

Таким чином, з урахуванням наданих доказів та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 09.03.2017 року, колегія суддів вважає, що внаслідок встановлення саме такого порядку участі батька у вихованні дитини забезпечиться врахування найкращих інтересів дитини, зокрема спокій, стабільність та стійке середовище на певний період, поки дитина поступово не позбавиться тривожності та страху, обумовлених негативними спогадами.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду також вважає за доцільне роз'яснити сторонам у цій справі, що у разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини тощо, останні не позбавлені права звернутись у подальшому до суду окремо від цієї справи для визначення іншого способу участі батька у вихованні дитини.

З огляду на зазначене, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 травня 2017 року у цій справі підлягає зміні в частині встановлення ОСОБА_4 порядку спілкування з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, замість «побачення щосуботи або щонеділі - чотири години у продовж дня; на день Різдва Христова, на 01 травня, на день народження ОСОБА_5, на день народження бабусі (ОСОБА_6) по чотири години у продовж дня, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3, з дотриманням режиму дня та харчування дитини» встановити «побачення щосуботи або щонеділі з 10.00 до 11.00 годин, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3, з дотриманням режиму дня та харчування дитини», в решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року у цій справі змінити в частині встановлення ОСОБА_4 порядку спілкування з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, замість «побачення щосуботи або щонеділі - чотири години у продовж дня; на день Різдва Христова, на 01 травня, на день народження ОСОБА_5, на день народження бабусі (ОСОБА_6) по чотири години у продовж дня, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3, з дотриманням режиму дня та харчування дитини» встановити «побачення щосуботи або щонеділі з 10.00 до 11.00 годин, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3, з дотриманням режиму дня та харчування дитини».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: