ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Суми

Справа №580/938/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/1359/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Комунальний заклад виконавчого комітету Лебединської міської ради «Лебединський міський художній музей ім. Б.К. Руднєва»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального закладу виконавчого комітету Лебединської міської ради «Лебединський міський художній музей ім. Б.К. Руднєва»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Стеценка В.А., в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 15 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

19 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу виконавчого комітету Лебединської міської ради «Лебединський міський художній музей ім. Б.К. Руднєва» (далі - ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва), в якому просить скасувати наказ №5-к від 16 травня 2016 року про звільнення з роботи в зв'язку із закінченням строкового трудового договору, поновити його на роботі в ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва на посаді лектора-екскурсовода з кваліфікацією 9 розряду. Свої вимоги мотивує тим, що 15 січня 2016 року за строковим трудовим договором його було прийнято на посаду лектора-екскурсовода у ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва строком на три місяці до 15 квітня 2016 року. Оскільки наказом від 15 квітня 2016 року продовжено строк дії строкового трудового договору на один місяць - до 15 травня 2016 року, в силу статті 39-1 КЗпП України він вважається таким, що продовжений на невизначений час. Проте, 15 травня 2016 року відповідачем було видано наказ про звільнення, в зв'язку з закінченням строкового трудового договору, який ним було отримано лише 21 червня 2016 року. Вважає, що наказ про його звільнення винесено з порушенням норм трудового законодавства.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ №5-к від 16 травня 2016 року по ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва про звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв'язку з закінченням строку дії строкового трудового договору.

Поновлено ОСОБА_1 з 16 травня 2016 року на роботі в ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва на посаді лектора-екскурсовода з кваліфікацією 9 розряду.

Стягнуто з ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва на користь держави судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп. та на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України вартість судово-технічної експертизи документів №13242/8531/8532 в розмірі 14 300 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, що було ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову ОСОБА_1 У своїх доводах вказує на те, що судом не було враховане фактичне припинення між сторонами трудових відносин, так як позивач з 16 травня 2016 року на робочому місці не з'явився, своїх трудових обов'язків не виконував, жодних вимог стосовно продовження трудових відносин не висував. Зазначає, що позивач погодився укласти договір на умовах його строковості, які в установленому законом порядку ним не оскаржувались. Стверджує, що при укладенні договору сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі строк на який його було укладено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, позивача, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні з позивачем трудового договору не були враховані інтереси позивача, його права були порушені внаслідок чого він був поставлений в гірші умови, ніж це передбачено чинним законодавством як при прийнятті на роботу, так і при його звільненні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 січня 2016 року між ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва та ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір, відповідно до умов якого позивача було прийнято на роботу на посаду лектора-екскурсовода з кваліфікацією 9 тарифний розряд на строк з 15 січня до 15 квітня 2016 року (а.с. 10).

Наказом директора музею від 15 січня 2016 року за №2-к, ОСОБА_1 було прийнято на посаду лектора-екскурсовода ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва на умовах укладеного з ним договору з 15 січня по 15 квітня 2016 року (т.1, а.с. 7).

15 квітня 2016 року директором музею було винесено наказ про продовження строкового трудового договору ОСОБА_1 лектору-екскурсоводу ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва з 15 квітня по 15 травня 2016 року, підстава заява ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 8).

Наказом директора музею від 16 травня 2016 року №5-к «Про припинення строкового трудового договору», звільнено ОСОБА_1, лектора-екскурсовода музею з посади у зв'язку із закінченням строку дії строкового трудового договору з 16 травня 2016 року (т.1, а.с. 9).

04.01.2016 року наказом № 6-ОД «Про внесення змін до штатних розписів» по відділу культури і туризму виконавчого комітету Лебединської міськради з 01.06.2016 року вакантна посада лектора екскурсовода ЛМХМ ім. Руднєва скорочена в зв'язку з виробничою необхідністю (а. с. 48).

Пунктом 2) ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Питання про тривалість трудового договору вирішується відповідно до вимог ст. 23 КЗпП України, згідно з якою він укладається, як правило на невизначений строк, а на певний строк - у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Сказане означає, що коли робота не є разовою, обмеженою певним обсягом, тимчасовою чи сезонною, а має постійний характер, то строковий трудовий договір може бути укладено, якщо це відповідає інтересам працівника (зокрема, за його бажанням) або передбачено відповідним нормативно-правовим актом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 роз'яснено, що оскільки згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Тобто з вказаних норм вбачається, що з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України може бути припинений тільки строковий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладений всупереч правилам ст. 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв'язку з закінченням строку.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що строковий трудовий договір був укладений з ініціативи керівництва ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва, на що позивач вимушений був погодитись, так як на інших умовах укласти трудовий договір відповідач, в порушення діючого трудового законодавства, йому не пропонував. Відповідачем не доведено наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України для укладення з позивачем строкового договору, а саме, що за характером та умовами виконуваних ним робіт такий договір не міг бути укладений на невизначений строк. Скорочення штатної одиниці лектора-екскурсовода з 01.06.2016 року, відповідно до положень ч. 2 ст. 23 КЗпП України не являлось підставою для укладення з позивачем строкового трудового договору. Доказів того, що позивач був обізнаний про майбутнє скорочення посади лектора-екскурсовода, при прийнятті його на роботу, і у зв'язку з цим сам виявив бажання укласти строковий трудовий договір, відповідачем суду не надано. В даному випадку роботодавець, повинен був укласти з позивачем трудовий договір у відповідності до вимог трудового законодавства та дотриматись процедури звільнення у зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 1 ст. 43, ст. 49-2 КЗпП України.

Відсутність позивача на робочому місці після 16 травня 2016 року, не свідчить про правомірність його звільнення, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що трудовий договір на визначений строк між сторонами укладений при відсутності підстав, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, умова договору про його строк погіршує становище позивача, тому вона є недійсною в силу ст. 9 КЗпП України.

Таким чином, оскільки звільнення позивача із займаної ним посади за наказом від 16 травня 2016 року відбулось з порушення законодавства про працю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правих підстав для поновлення позивача на посаді лектора-екскурсовода ЛМХМ ім. Б.К. Руднєва.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу виконавчого комітету Лебединської міської ради «Лебединський міський художній музей ім. Б.К. Руднєва» залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

С.С. Ткачук