Справа № 645/3201/17
Провадження № 2/645/264/18
РІШЕННЯ

іменем України

01 червня 2018 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., за участі представника позивача - ОСОБА_1,

відповідач, треті особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача 200200,00 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 100000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

З урахуванням уточненої позовної заяви, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.12.2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова була розглянута цивільна справа № 645/3994/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння та користування, та ухвалено рішення про задоволення позову. Відповідач приймав участь у розгляді справи, та у судових засіданнях підтвердив, що автомобіль марки ВАЗ 111740, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 знаходиться у нього. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі набрало законної сили 20.12.2016 р., але відповідачем виконане не було, автомобіль законному володільцю негайно не повернув, а продовжив утримувати його в себе та користуватися ним за своїм розсудом. 24.01.2017 року автомобіль у відповідача було ніби-то викрадено. На думку позивача, вказана обставина свідчить про недбале ставлення відповідача до чужого автомобілю, що призвело до його втрати. Також позивач має підозру, що своїми діями відповідач намагається ухилитися від виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Середня ринкова вартість автомобіля з подібними характеристиками наразі складає 110 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачка мала намір після повернення автомобіля здати його в оренду, тому просить суд, відповідно до ст. 22 ЦК України, стягнути з ОСОБА_3 доходи, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, тобто упущену вигоду за 451 день (з 20.12.2016 р. по 15.03.2018 р.) у розмірі 90200,00 грн. , з розрахунку 200-300 грн./день.

Крім того, протиправними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода у сумі 100000,00 гривень, яка полягає у понесенні значних фінансових втрат та погіршення стану її здоров'я у зв'язку з судовим розглядом справи. На лікування та обстеження у ТОВ «Клініка Мотор Січ» та на препарати для нормалізації артеріального тиску, які вона приймає досі, загалом було витрачено 4390,00 грн. Позивачка емоційна та вразлива до несправедливості людина, і відчуття марності її зусиль по відновленню справедливості (безсилля), гніву та приниження від поведінки відповідача, що схожа на знущання, завдають їй глибоких моральних страждань. У ситуації, що склалася, вона постійно знаходиться у стресі, і у зв'язку з цим турбується за своє здоров'я - оскільки під час стресу артеріальний тиск, який їй потрібно особливо контролювати, підвищується. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я 12.07.2017 р. вона знову змушена була звернутися до лікаря, який призначив їй подальше лікування, пов'язане з черговими витратами на придбання дорогих ліків.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Вважає загальновідомою ту обставину, що спірний автомобіль може коштувати 110000,00 грн.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину не неявки суду не повідомили.

12.02.2018 р. від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі через її незаконність, надуманість та безпідставність. Вказав, що дійсно йому було відомо про рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова щодо необхідності повернення позивачеві автомобілю марки ВАЗ 111740, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов серії НОМЕР_4, яке він мав намір виконати та повернути автомобіль позивачеві. Також зазначає, що через аварійний стан спірного автомобілю, який на той час потребував капітального ремонту та не міг безпечно пересуватися на далекі відстані, його загальна вартість становила не більше 30000,00 грн. Проте позивач не побажала з'явитися або звернутися до нього з приводу витребування спірного автомобілю, а відповідач не мав змоги самостійно, за допомогою евакуатора, транспортувати його до м. Запоріжжя. Крім того, судом було постановлено саме витребувати у нього (ОСОБА_3) спірний автомобіль, а не зобов'язано ОСОБА_3 транспортувати його до місця мешкання Позивача. Виходячи з цього, відповідач вважає безпідставним та бездоказовим факт звинувачення його з боку Позивача у бездіяльності яка на його погляд полягає невиконанні в добровільному порядку рішення суду від 08.12.2016р. справа №645/3994/16-ц.

В період часу, коли спірний автомобіль був припаркований біля будинку відповідача АДРЕСА_2, та коли позивач, з невідомих йому причин не виявляла бажання його забрати та транспортувати в будь-яке інше місце, а саме в період з 23.50 годин 22.01.2017р. по 17.00 годин 24.01.2017 р., його було викрадено невідомими відповідачу особами. За заявою відповідача Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області 25.01.2017р. відкрито кримінальне провадження за №0000132 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 289 КК України.

Враховуючи що відповідач не був присутнім в судовому засіданні 08.12.2016 р. при оголошенні рішення про витребування у нього спірного автомобілю, суть цього рішення йому не була на той час відома, даним рішенням судом було постановлено саме витребувати у відповідача спірний автомобіль, та не зобов'язано відповідача транспортувати його до місця мешкання позивача, автомобіль не перебував у відповідача на відповідальному зберіганні, був викрадений невідомими особами, відповідач вважає, що в даному випадку він не діяв неправомірно, а бездіяльність у відповідача взагалі відсутня.

Також заперечує проти вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спричинення саме діями чи бездіяльністю відповідача їй моральної та матеріальної шкоди, наявності саме його вини в цьому, наявності причинного зв'язку між поведінкою відповідача, та спричиненою їй шкодою, підтвердження факту перешкоджання відповідачем виконанню прийнятого судом рішення про витребування автомобілю.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння та користування, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, скасування реєстрації на автомобіль (справа № 645/3994/16-ц) ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Витребувано з чужого володіння та користування ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 111740, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4; Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким право власності на автомобіль марки ВАЗ 111740, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 зареєстровано за ОСОБА_3; Скасовано реєстрацію

автомобіля марки ВАЗ 111740, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 за ОСОБА_3; вирішено питання про розподіл судових витрат.

При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що спірний автомобіль був придбаний в 2008 р. під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , проте 27.12.2014 р. автомобіль був відчужений без згоди позивача ОСОБА_7, яка, в свою чергу, здійснили відчуження автомобіля ОСОБА_8 Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2015 р. спірний автомобіль витребувано з чужового незаконного володіння ОСОБА_9, проте на час розгляду справи право власності на автомобіль зареєстровано на ім'я ОСОБА_3 (а.с.5).

Станом на 01.06.2018 р. вказане судове рішення не виконано, автомобіль ВАЗ 111740, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 не повернутий.

Вказана обставина сторонами визнана і не оспорюється, зазначена в поясненнях позивача та відзиві відповідача, тому відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України. не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин суд вважає обгрунтованими доводи позивача щодо причинення йому матеріальної шкоди відповідачем, у вигляді вартості спірного автомобіля, який йому не повернутий саме відповідачем.

Доводи відповідача про те, що автомобіль не був переданий йому на відповідальне зберігання - суд вважає неспроможними, адже згідно ст.323 ЦК України, відповідач як тимчасовий володілець спірного автомобіля, ніс відповідальність за ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження майна.

Визначаючи розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, матеріали справи містять роздруківку чотирьох оголошень в мережі Інтернет про продаж різних автомобілів марки ВАЗ 1117, 2008 року випуску, вартістю від 3950,00 доларів США до 4500,00 доларів США. (а.с.11-14), які позивач надав як доказ вартості спірного автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, що надані позивачем оголошення з мережі Інтернет про продаж інших автомобілів не є належними та допустимими доказами вартості саме спірного автомобіля, оскільки вказані оголошення свідчать лише про бажання продавців отримати певну суму за належні їм конкретні автомобілі, та аж ніяк не підтверджують дійсну ринкову вартість спірного автомобіля.

Між тим, як вбачається з відзиву на позов, відповідач ОСОБА_3 визнає, що вартість спірного автомобілю може становити 30000 грн.

Не маючи сумніву у добровільності такого визнання, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду у вигляді вартості неповернутого спірного автомобіля, яка визнана відповідачем, у розмірі 30000,00 грн.

Що стосується вимог про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди, яка могла би бути отриманою позивачем за здачу автомобіля в оренду, суд вважає їх недоведеними, оскільки даних про технічний стан автомобіля, який щонайменше, з 27.12.2014 р. вибув з володіння позивача, матеріали справи не містять. Таким чином, доказів можливості експлуатувати автомобіль та реально одержувати доходи від здачі його в оренду - позивач суду не надав.

Крім того, суд вважає переконливими доводи позивача про причинення йому душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із знищенням її майна, з вини відповідача, який не вжив необхідних заходів для збереження спірного автомобіля, що призвело до його втрати.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд з підстав, передбачених ст.ст.23, 1167 ЦК України, частково задовольняє вимоги та стягує з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру позовних вимог, задоволених судом.

Так, щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 200200, 00 грн., яка задоволена судом у розмірі 30 000,00 грн., суд стягує судовий збір у розмірі 300,00 грн. (30000 : 200200 х 2002), а щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000, 00 грн., яка задоволена судом у розмірі 30000,00 грн., суд стягує судовий збір у розмірі 64,00 грн. (10000 : 100000 х 640).

Таким чином, устого з відподіача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 364 ,00 грн. (300 + 64).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 364,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: 69071, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 08.06.2018 р.

Головуючий - суддя