12.06.2018 227/311/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря: Верній М.Г.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 % на 12,5 % з усіх видій його заробітку та аліментів які стягуються з нього в користь з ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 33 % до 25 % з усіх видів його доходів, та на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 25 до 12,5 % до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, рішенням Добропільського міськрайонного суду від 01 березня 2007 року з нього стягуються аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, рішенням Добропільського міськрайонного суду від 06 вересня 2011 року він сплачує на користь ОСОБА_3 на утримання утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/3 розміру всіх видів доходів та на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду від 21 лютого 2012 року він виплачує на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_7 1/6 частки від всіх видів свого заробітку. Посилається на те, що загальний розмір аліментів, які стягують з нього в користь відповідачів становить 75 % від його заробітної плати, а матеріальне становище у нього змінилось, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний момент він створив нову сімю та має батьків похилого віку.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що доводи позивача про погіршення його матеріального становища не відповідають дійсності, оскільки з 2011 року він працює респіраторником воєнізованого гірничорятуального загону №10, заробітна плата якого збільшилась. Крім того в 2015 році він придбав автомобіль ОСОБА_9, що також свідчить про покращення його матеріального становища, а не про його погіршення, а тому вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин про погіршення його становища. Крім того просить врахувати, що їхній син навчається в 11 класі, додатково відвідує індивідуальні уроки з підготовки до ЗНО та готується до вступу у вищий навчальний заклад, що також повязане з додатковими витратами на його утримання.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що доводи позивача про погіршення його матеріального становища не відповідають дійсності, оскільки з 2011 року він працює респіраторником воєнізованого гірничорятуального загону №10, заробітна плата якого збільшилась. Крім того просить врахувати, що на її утриманні троє неповнолітніх дітей, один з яких перебуває на обліку з діагнозом бронхіальна астма з важким персистуючим перебігом, диспластична кардіопатія.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в ній та пояснив, що загальний розмір аліментів, які стягують з нього в користь відповідачів становить 75 % від його заробітної плати, а матеріальне становище у нього змінилось, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Також пояснив, що на момент розгляду справи він перебуває у цивільному шлюбі, інших дітей чи утриманців не має. А батькам похилого віку він матеріально не допомагає, лише фізичною працею.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відсутні підстави для задоволення позову з мотивів викладених в відзивах на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справами, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-10)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 01 березня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року і до досягнення повноліття. (а.с.3)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 22 липня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_12 на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2011 року та до повноліття дітей. (а.с.4)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 21 лютого 2012 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, починаючи з 30 листопада 2011 року і до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. (а.с.5)

Згідно довідки Десятого воєнізованого гірничорятувального загону від 04 січня 2018 року ОСОБА_1 працює респираторником Десятого воєнізованого гірничорятувального загону та загальна сума нарахованого доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 66996,36 грн., а за винятком аліментів становить 33 993,01 грн. (а.с.11)

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням.

Позивач вказує як на підставу зменшення розміру аліментів, що у нього погіршилось його матеріального становища та в судовому засідання суду пояснив, що місце роботи з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він не змінював, хоча заробітна плата у нього значно зросла не лише порівняно з часу ухвалення рішень суду про стягнення аліментів, що відповідно до довідки про доходи, яку він надав суду, але й у 2018 році, проте відповідно до курсу долара США заробітна плата у нього значно зменшилась.

Також позивач пояснив, що інших утриманців він не має, батьків похилого віку він матеріально не утримує, здоровя у нього не погіршилось. А щодо сімейного стану, то вказує, що офіційно шлюб не укладав, живе в цивільному шлюбі.

Як пояснили сторони, що здоровя дітей з часу ухвалення рішень про стягнення аліментів не змінилось.

Тобто судом встановлено, що сімейний стан позивача на день розгляду справи матеріальне становище не змінилось, здоров'я у нього не погіршилось, здоров я дітей не змінилось, на своєму утриманні більше нікого не має.

Крім того суд враховує пояснення позивача, що при ухваленні Добропільським міськрайонним судом рішень від 22 липня 2011 року та від 21 лютого 2012 року, яким стягнуто аліменти з нього на користь ОСОБА_12 на утримання їхніх трьох дітей, то він визнавав позов та погоджувався з визначеним розміром аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів,. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Доводи відповідача в частині того, що у нього викрали вантажний транспортний засіб, за допомогою якого він надавав платні послуги з перевезення вантажу у звязку з чим у нього погіршилось матеріальне становище, то суд взагалі не бере до уваги, оскільки вважає їх недоведеними.

Щодо доводі позивача, що у нього є батьки похилого віку, то даний факт існував на час ухвалення судом рішень та був врахований судом.

Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 192 СК України, ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлене 13 червня 2018 року.

Суддя Л.С.Мацишин

12.06.2018