Справа № 307/2035/17
Провадження № 2/307/152/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Цонинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що 09 червня 2017 року, в першій половині дня, він пішов по гриби. Біля 12-ї години він знаходився в урочищі «Поляна» в с. Грушово і вийшов на галявину, щоб перейти з однієї ділянки лісу на іншу. Неподалік від того місця, де він переходив поляну (біля 200 м), знаходився вівчарський курінь колиба, яка належала ОСОБА_2. Отари овець на ній він на той час не бачив. Зненацька від колиби до нього стала бігти зграя собак в кількості шести штук. Побачивши їх, він сильно злякався і став кричати, але собаки швидко добігли до нього та стали кусати його за ноги та сідниці, збивши його під час цього з ніг. У нього в руках ніякої палки не було, у зв'язку з чим він не мав можливості захищатися від них.Із колиби вибігли та стали бігти за собаками троє підлітків, віком 15-16 років, двоє з яких вівчарі, яких він не знає, а третій - син відповідача ОСОБА_3. Вони кричали щось та давали собакам якісь команди, щоб вони його не кусали, а коли підбігли близько, то відігнали собак від нього. Він кричав від болю та запитував їх чому вони спустили собак, на що вони відповіли, що собаки зірвалися та вони самі нічого не можуть з ними вдіяти. Хлопці ніякої допомоги йому не надавали, від укусів собак у нього з ніг та сідниць почалася кровотеча. Сам він не мав можливості зупинити кровотечу, а тому поспішив додому, щоб йому надали медичну допомогу.Відстань від місця, де собаки його покусали, до його будинку становить більше 3 кілометрів і по дорозі він два рази втрачав свідомість.Як тільки він прийшов додому, то спочатку його дружина ОСОБА_4 надала йому першу необхідну медичну допомогу, а потім вони з нею звернулися в Грушівську амбулаторію, де йому теж надали невідкладну медичну допомогу, після чого направили в Тересвянську дільничну поліклініку, де йому первісно обробили рани. Із цієї поліклініки його направили в Тячівську районну лікарню №1 та в травматологічному відділенні цієї лікарні йому надали вже остаточну медичну допомогу.Позивач зазначив, що довідкою Тячівської районної лікарні №1 від 09.06.2017 року за №189 стверджується, що в травмпункті цієї лікарні йому надавалася медична допомога з приводу укушених ран лівого стегна та сідниць.В Грушівську амбулаторію, Тересвянську поліклініку та в Тячівську ЦРЛ №1 його на своєму автомобілі возив його сусід ОСОБА_5, якому він оплатив 250 гривень за бензин. Крім того, для надання йому належної медичної допомоги в травмпункті Тячівської РЛ №1 необхідні були відповідні медикаменти - ліки, які дружина зразу в той же день купила в аптеці за 711 грн. 48 коп., яка розташована на території лікарні. Про це свідчить фіскальний чек від 09.06.2017 року на суму 711 грн. 48 коп. Ще йому необхідно було зробити щеплення проти сказу за рекомендацією лікарів, які надавали йому медичну допомогу, однак такого медикаменту в продажі в аптеках не має. Про це його і дружину інформували як лікарі, так і фармацевти в аптеках району. Тому тільки на другий чи третій день дружина на ринку купила ампулу з таким препаратом і йому було зроблено щеплення проти сказу. За цей препарат дружина оплатила 1000 грн. Про те, що його покусали собаки ОСОБА_2 він 12.06.2017 року звернувся з письмовою заявою в Тячівський ВП ГУНП в Закарпатській області. Перевіркою за розглядом його заяви займався дільничний інспектор Гучканюк Р.В. Направлення на освідчення до судово-медичного експерта для встановлення характеру, локалізації та тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних йому собаками, в Тячівському ВП не надали, роз'яснивши, що судово-медична експертиза за фактами заподіяння тілесних ушкоджень тваринами, зокрема собаками, не вповноважена займатися та у звязку з цим по таких тілесних ушкодженнях висновок не робить. Висновком ДОП СП Тячівського РП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від червня 2017 року розгляд матеріалів перевірки по його заяві було припинено. Внаслідок нападу на нього зграї собак та їх укусів йому завдано матеріальну та моральну шкоду, а тому він вимагає від власника собак відповідача ОСОБА_2 відшкодувати її згідно чинного законодавства. Матеріальна шкода полягає в тому, що у звязку з нанесенням йому тілесних ушкоджень укусами собак він вимушений був звернутися за медичною допомогою та витратив при цьому на придбання ліків 711 грн. 48 коп., що стверджується фіскальним чеком, 1000 грн. оплачених на ринку за ін'єкцію, яку необхідно було ввести йому від сказу (щеплення проти сказу), 250 грн. оплачених сусідові ОСОБА_5 за бензин. Виходячи із вищевикладеного матеріальна шкода, завдана йому внаслідок укусів собак складає загальну суму у розмірі 1961 грн. 48 коп. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок нападу на нього зграї собак та їх укусів порушено право на його здоров'я. Відповідач ОСОБА_2 володіє та утримує для розмноження і продажу цуценят собак породи ОСОБА_7, яка відноситься до породи середньоазіатської вівчарки. Саме зграя собак породи ОСОБА_7 напала на нього та деякі з них покусали його. Всі собаки на той час належали саме відповідачу. Собаки породи ОСОБА_7 відносяться до категорії небезпечних і відповідач ОСОБА_2 мав би утримувати їх згідно існуючих правил утримання домашніх тварин. Довідкою виконкому Грушівської сільської ради від 17.07.2017 року №146 стверджується, що у ОСОБА_2 є у дворогосподарстві вівчарки породи ОСОБА_7. Внаслідок нападу на нього зграї такої породи собак та їх укусів він переніс сильні фізичні і моральні страждання, стрес, шок, жах від пережитого. В місцях укусів він довгий час відчував біль, так як рани довго не заживали і шви з них зняли тільки після 10 днів. У зв'язку з цим він відчував постійну хворобливість, не мав можливості спокійно іти, спати, відпочивати. Під час сну йому снилися кошмари, він весь час просинався спітнілим і знову переживав страх та жах, які у нього були під час нападу та укусів собак, а після цього наступало безсоння. За час надання йому медичної допомоги і після цього він пережив болі та стресові відчуття, різного роду незручності і труднощі. Моральну шкоду, яка заподіяна йому внаслідок нападу на нього та укусів собак, він оцінює в розмірі 30000 грн. і вимагає саме таку суму грошових коштів стягнути з відповідача на його користь.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1961,48 гривень та моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, заподіяну йому внаслідок нападу та укусів собак.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в період з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року отара овець відповідача ОСОБА_2 разом з вівчарями та собаками, які їх охороняють, перебували на полонині «Підпула» на території Лопухівської сільської ради і фізично його собаки не могли нападати на позивача в с. Грушово. Чи були 9 червня 2017 року в урочищі «Поляна» в с. Грушово інші бродячі собаки і чи могли вони напасти на позивача йому не відомо і він такого не виключає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Тячівської районної лікарні РЛ №1 від 9 червня 2017 року за №1889, ОСОБА_1 знаходився 09.06.2017 року в Тячівській лікарні в травмпункті з приводу укусів лівого стегна та лівої сідниці (а.с.8).

Згідно фіскального чеку №348462 оплачено 711 гривень 40 копійок за ліки в аптеці «Хустфарм» (а.с.9).

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_2, який утримує отару овець в урочищі «Поляна», яких охороняють собаки, які кидаються на людей і завдають травми. Також зазначив, що 9 червня 2017 року він пішов в ліс збирати гриби, де на нього накинулися собаки і покусали його (а.с.11).

Талоном-повідомленням №28 стверджується, що оперуповноваженим СКП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області прийнято заяву за реєстраційним номером 3252 від 12 червня 2017 року ( а.с.10).

В листі начальника Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 15.06.2018 року зазначено, що проведено перевірку по факту викладеному в заяві ОСОБА_1 від 12.06.2017 року. За результатами перевірки не встановлено ознак кримінального правопорушення, а тому подальший розгляд звернення ОСОБА_1 припинено (а.с.12).

Висновком Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області стверджується, що розгляд матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_1 припинено, оскільки в ході розгляду заяви ОСОБА_1 встановити свідків та очевидців, які б підтвердили факти викладені в заяві не представилось можливим (а.с.13).

В листах виконкому Грушівської сільської ради від 17.07.2017 року за №146 та від 04.07.2017 року за №141 зазначено, що у ОСОБА_2 у дворогосподарстві є вівчарка ОСОБА_7 та на даний час ОСОБА_2 проводить випас овець на полонинах (а.с.14, 15).

Згідно довідки виконкому Грушівської сільської ради від 06.11.2017 року за №5029 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Грушово, вул.. Лісова, 23, в період з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року здійснював випас отари овець за межами населеного пункту с. Грушово, на полонині Підпула (а.с.29).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила, що її чоловік ОСОБА_1 в червні 2017 року пішов по гриби і після повернення з лісу його ноги були в крові. Зі слів чоловіка вона дізналася, що його покусали собаки ОСОБА_2 і син відповідача та інші хлопці відігнали собак.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що ні позивачем, ні його представником ОСОБА_8, в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів що саме собаками відповідача ОСОБА_2 9 червня 2017 року були спричинені тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_1, не доведено який характер та ступінь важкості отриманих тілесних ушкоджень позивачем ОСОБА_1, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь 1961,48 гривень матеріальної шкоди до задоволення не підлягають.

Таким чином, не підлягають до задоволення і похідні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь 30000 моральної шкоди

При цьому, на думку суду, посилання позивача лише на факт отримання ним тілесних ушкоджень від укусів собак не свідчить про отримання позивачем тілесних ушкоджень від укусів саме собак належних відповідачу ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1168 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко