Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1967/17 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/1967/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Бондарчука В.В. в м.Житомир,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Родовід Банк» про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову зазначав, що 07.06.2007 між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №28.4.1/АА-318.07.2, за яким останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17 302 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, терміном до 17.06.2014 включно. Кредитні кошти були надані на придбання автомобіля згідно з договором №655 від 31.05.2007 року. Також, 07.06.2007 в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язувалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до кредитного договору ОСОБА_2 зобовязувався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом в сумі 205 доларів США. Останній раз за кредитним договором ОСОБА_2 виконував зобовязання зі сплати частини кредиту 15 лютого 2008 року, а 30 березня 2010 року банком була закрита кредитна лінія ОСОБА_2 у звязку з перенесенням заборгованості за даним кредитом на рахунок простроченої заборгованості. Внаслідок невиконання умов кредитного договору банк 28 березня 2014 року подав позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №28.4.1/АА-318.07.2. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором. Враховуючи, що в період з 30 березня 2010 року, тобто з часу закриття банком кредитної лінії, був пропущений шестимісячний строк для предявлення вимоги до неї як поручителя, а ОСОБА_2 також до неї з письмовою вимогою щодо погашення його заборгованості всупереч п.2.1. договору поруки не звертався, просила визнати припинену поруку ОСОБА_1 за зобовязаннями боржника ОСОБА_2, що виникли за кредитним договором №28.4.1/АА-318.07.2 від 07.06.2007 на підставі договору поруки від 07.06.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Родовід Банк».

Заочним рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 07.06.2007, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Родовід Банк» за зобовязаннями боржника ОСОБА_2, що виникли за кредитним договором №28.4.1/АА-318.07.2 від 07.06.2007. Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не вірно здійснив розрахунок закінчення строку дії договору поруки. Банком предявлена вимога до поручителя заздалегідь, до закінчення строку дії основного зобовязання шляхом подання позову про стягнення дострокової заборгованості без направлення вимоги про погашення боргу. Саме лише твердження про те, що закриття кредитної лінії, як підстави припинення дії договору поруки та зобовязання про солідарний обовязок, законодавством не передбачений. Також, судом першої інстанції не було взято до уваги, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 червня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №28.4.1/АА-318.07.2, за яким банк надав позичальнику для придбання автомобіля кредит у розмірі 17 302 доларів США з виплатою 12,5 % річних строком до 07 червня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним вище кредитним договором 07 червня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки. Згідно з пунктом 1.1 цього договору поруки поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені між банком і позичальником до закінчення строку його дії.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов?язання за кредитним договором не виконав, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 вересня 2014 року задоволено частково позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором й ухвалено стягнути з останньої як з поручителя солідарно з боржником на користь банку 6 556,10 доларів США та 13 905 грн 12 коп. заборгованості за кредитним договором №28.4.1/АА-318.07.2 від 07 червня 2007 року. Вищевказане рішення суду набрало законної сили. Судом досліджувалися обставини відповідальності за договором поруки, їм дана відповідно правова оцінка.

З огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники, не можуть заявляти в суді тотожний позов.

Установлені судовим рішенням, що набрало законної сили, обставини, зокрема й у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої або яких встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 14 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення) судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення)).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у Постановах від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 та від 03 лютого 2016 року у справі №6-2017ц15.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя, узв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13ст. 141 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ «Родовід Банк» за подання апеляційної скарги було сплачено 960 грн. судового збору, а тому зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання поруки припиненою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 960 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 12 червня 2018 року.

Головуючий

Судді