Справа № 2-976/98 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3623/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 58 13.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 09 червня 1998 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів був виданий виконавчий лист № 2-976. Вказаний виконавчий лист було пред'явлено до виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Деснянський РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві), де було відкрито виконавче провадження. Однак з 2006 року аліменти з боржника ОСОБА_2 не стягувались. Згідно листа Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві від 16 травня 2018 року державним виконавцем направлено 02 червня 2006 року розпорядження разом з оригіналом виконавчого документа до бухгалтерії ЗАТ «Укртехзв`язок» про стягнення аліментів із заробітної плати боржника. Однак на неодноразові вимоги державного виконавця до ЗАТ «Укртехзв`язок» станом на 16 травня 2018 року оригінал виконавчого документа на адресу відділу не надходив. Посилаючись на те, що виконавчий лист №2-976, виданий 09 червня 1998 року Києво-Святошинським районним судом Київської області втрачено, заявник просила її заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2018 рокузаяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-976 від 09 червня 1998 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа суд першої інстанції керувався положеннями ст. 431 ЦПК України, однак вказана норма закону не містить положень щодо видачі дубліката виконавчого листа при його втраті. Вказує, що заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа. Крім того, судом не враховано, що заява при видачу дубліката виконавчого листа подана після закінчення строку, встановленого для пред'явлення даного виконавчого листа до виконання.

Заявник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що ухвала суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого листа є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого документа, оскільки заявником надано достатньо доказів відсутності у неї та у державного виконавця оригіналу вказаного виконавчого документа.

Заслухавши доповідь - судді доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що оригінал виконавчого листа, дублікат якого просить видати заявник, втрачено, а відсутність оригіналу виконавчого листа у результаті його втрати унеможливлює виконання рішення суду та порушує принцип обов'язковості судових рішень.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і в ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Правовий аналіз вказаної норми свідчить про те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист був втрачений, подавши довідки органів зв'язку або державного виконавця.

Крім цього, вирішуючи питання обґрунтованості видачі дубліката виконавчого документа, суд фактично має з`ясувати, чи стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 1998 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 27 травня 1998 року. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дочкою ОСОБА_5 трирічного віку (а.с.11).

16 січня 2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, від 23 травня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 4).

Встановлено та не заперечується сторонами, що на виконання вказаного вище рішення суду 09 червня 1998 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-976, який було пред`явлено до виконання до Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві.

02 червня 206 року державним виконавцем надіслано на адресу ЗАТ «Укртехзв`язок» вказаний вище виконавчий лист разом з розпорядженням від 02 червня 2006 року про відрахування аліментів із заробітної плати боржника ОСОБА_2, що підтверджується копією розпорядження та копією листа старшого державного виконавця Омельченка В.В. від 02 листопада 2011 року, в якому старший державний виконавець просить ЗАТ «Укртехзв`язок» повідомити відділ чи працює на даний час у товаристві ОСОБА_2 та розмір відрахованих із його заробітної плати аліментів (а.с.6-7).

Як вбачається з листа старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві від 16 травня 2018 року на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження (АСВП 17047075) з виконання виконавчого листа №2-976 від 09 червня 1998 року Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів. Державним виконавцем направлено розпорядження разом з оригіналом виконавчого документа до бухгалтерії ЗАТ «Укртехзв`язок» для стягнення аліментів із заробітної плати боржника. Державним виконавцем неодноразово направлялись вимоги на адресу товариства, однак станом на 16 травня 2018 року оригінал виконавчого листа №2-976 від 09 червня 1998 року на адресу відділу не надходив.

Наведені вище обставини відповідачем не спростовано.

Отже, оцінивши наведені вище докази, які надані заявником на підтвердження своїм вимог заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оригінал виконавчого листа №2-976 від 09 червня 1998 року втрачено.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що заявником не надано належних доказів втрати оригінала виконавчого листа, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заява при видачу дубліката виконавчого листа подана після закінчення строку, встановленого для пред'явлення даного виконавчого листа до виконання, не заслуговують на увагу, оскільки виконавче провадження не закінчене та відповідач ОСОБА_3 не надав суду доказів добровільної сплати аліментів у порядку та розмірах, що визначені у рішенні суду від 09 червня 1998 року, що свідчить про неналежне виконання ним вказаного рішення суду.

Відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа унеможливить виконання рішення суду, у зв'язку з чим буде порушено принцип обов'язковості судових рішень, а також права ОСОБА_3, як стягувача у виконавчому провадженні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2018 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.М. Верланов

Судді: І.В. Іванова

К.П. Приходько