ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 з участю секретаря - ОСОБА_2, розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 24 липня 2016 року померла тітка позивача ОСОБА_5. За життя, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно та майнові права, що належали її на момент смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповіла ОСОБА_3 Вказаний заповіт був складений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі № 263. В подальшому, 18.02.2017 позивач отримала свідоцтво на спадщину за заповітом, а саме успадкувала квартиру, власником якої за життя була тітка.

Також, за життя тітка ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7., який в 2014 році помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку №6 по вул.. Незалежності в с. Бортники Фастівського району, власником іншої ? частини є відповідач по справі ОСОБА_8.

Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на ? частину будинку, власником якого за життя був чоловік тітки, проте, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, оскільки вказане нерухоме майно не було зареєстровано у встановленому законом порядку на тітку позивача, яка була дружиною власника . Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Позивач подала у підготовче судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки інші способи захисту її прав та інтересів вичерпані.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І ОК № 375412, 24.07.2016 року померла ОСОБА_5.

Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу, тітка позивача ОСОБА_5 була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 24.09.1977 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер 29.07.2014 року (а.с.6).

За життя тіткою позивача ОСОБА_5 був складений заповіт приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі № 263, відповідно до якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно та майнові права, що належали її на момент смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповіла ОСОБА_3 Отже, спадкоємицею майна померлої за заповітом, є позивач.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та ? частина будинку за адресою с. Бортники Фастівського району, вул..Незалежності,6, власником якої за життя був чоловік тітки позивача-Лоханський Б.Й.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, позивач оформила спадкові права за заповітом на спадкову квартиру АДРЕСА_2.

Проте, нотаріально оформити спадщину на 1/2 частину спадкового будинку в с. Бортники, не має можливості, оскільки у державному реєстрі відсутні відомості щодо державної реєстрації вказаного нерухомого майна на імя спадкодавці ОСОБА_5, яка за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_7, який згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом є власником ? частини зазначеного будинку.

Зазначені вище обставини, покладено приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу в зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.08. 2018 року (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої ;an=844374">статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 набула право власності на ? частину вказаного спадкового будинку, як дружина померлого власника в порядку ст..1268 ЦК України, право власності на яку, у встановленому законом порядку за життя не зареєструвала.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем майна померлої тітки за заповітом спадкодавця, відповідно до якого є спадкоємцем усього майна та майнових прав та позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 328, 331, 392, 1216-1218, 1235, 1236, 1268-1270, 1297 ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, ст. 4,12,81,89,141,200,265,268,315,319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційни номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_5, померлої 24 липня 2016 року, на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Бортники, вул..Незалежності (Леніна), 6 з господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська