Справа № 562/1919/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" вересня 2018 р. Здолбунівський районний суд
головуючого-судді Мички І.М.
за участю секретаря судового засідання Кондратюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -
Позивач звернулася до Здолбунівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.
В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2018 року №112214973 вона є власником 2/3 частки у спільній часткові власності нерухомого майна , а саме квартири занальною площею 28,6 кв.м. , житлова площа 13,7 кв.м. , що знаходиться за адресою 6 вул. Цементників ,12/64 в м. Здолбунів , Рівненської області.
Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28.11.2017 року у справі № 562/2571/17 про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано право спільної часткової власності на вище вказану квартиру в розмірі 1/3 частини. Сторони перебували в шлюбі з 15.11.2009 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою спірного майна та перебуває на утриманні матері. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 888,50 грн., щомісячно , починаючи з 15.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою №7208 від 15.11.2017 року та №4390 від 16.04.2018 року про розмір сплачених аліментів у твердій грошовій сумі Дубровицького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_2 не сплатив жодної гривні на утримання дитини. Відповідач не проживає за вище вказаною адресою, він проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того ОСОБА_5 є власником будинку в с. Зелень, вул. Центральна,1/2 Дубровицького р-ну , Рівненської області.
Представник позивачки в судове засідання не з»явився , надав суду заяву в якій просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував , розгляд с прави провести без його участі.
В судове засідання відповідач не з»явився , хоч про час та дату був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи , зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до положень ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2ст.355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1ст. 356 ЦК України,як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст.364,365,367 ЦК України,як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4ст.358 умова не є обов'язковою.
Судом встановлено, що квартира що знаходиться за адресою: м. Здолбунів, проспект Цементників 12/64 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім»ї №192 від 23.05.2018 року у квартирі №64 в буд.12 , що по вул. Цементників в м. Здолбунів проживає лише ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4 Згідно акту огляду квартири №64 у буд.12 , що по вул. Цементників в м. Здолбунів №1/018 від 30.05.2018 року відповідач в даній квартирі не проживає.
Відповідно до довідки виданої Миляцькою сільською радою від 15.06.2018 року №55/02-7 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 ?, Дубровицького районну, Рівненської області.
В судовому засіданні встановлено, що ніякої домовленості між співвласниками квартири про виділення часток в спільній сумісній власності не було.
до ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
З огляду на вказані норми закону, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири м. Здолбунів , вул. Цементників 12/64 становлять: по 2/3 частки належить ОСОБА_1, по 1/3 частки належить ОСОБА_2
Частиною 1статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Як вбачається з матеріалів справи сторони не можуть проживати разом , так ,як за період шлюбу відповідач неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2,173 КУпАП, постанови Здолбунівського районного суду від 04.11.2013 року, 27.04.2017 року, 15.06.2017 року.
Згідно з висновом експерта №3-15/18 ОСОБА_6, ринкова вартість всієї квартири становить 148 700 ( сто сорок вісім тисяч сімсот) гривень.
Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті.
За частиною другоюстатті 365 ЦК Українисуд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.
Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.
Припинення права відповідача ОСОБА_2 на частку в спільному майні жодним чином не завдасть їй істотної шкоди, оскільки, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, він отримає грошову компенсацію .
Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні є обґрунтованими підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.15, 317, 319, 321, 348, 355, 356, 357, 358, 365 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні про припинення права на частку у спільному майні - задоволити.
Виплатити ОСОБА_2 49 566,67 гривень з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області , що внесенні ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_7 судовий збір в смуі 704 ( сімсот чотири гривні).
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст. 352,354 ЦПК України ) до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК ) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя