Провадження № 2/369/2250/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (боргу) за розпискою. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.11.2014 року відповідач ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_2 кошти в сумі 32 000,00 грн та 500 дол. США. На підтвердження вказаної позики відповідачем власноруч складена та підписана розписка. 11 листопада 2015 року ОСОБА_2 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Тому до спадкоємців перейшло право вимоги за вищевказаною розпискою.

Однак, на сьогодні, зобов'язання щодо повернення вищезазначеної суми позики Відповідач так і не виконав, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України.

Також, відповідно до вимог положень ст. 1050 ЦКУ, оскільки відповідач ОСОБА_4 суму позики своєчасно не повернув позивачу, останній зобов'язана сплатити таку грошову суму відповідно до ст. 625 ЦКУ.

Отже, у зв'язку з вищевикладеним, відповідач ОСОБА_4 повинен окрім суми основного боргу 32 000,00 грн та 500 дол. США сплатити позивачу відсотки за користування позикою 17 591, 50 грн, інфляційні втрати 7455,63 грн та 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 3013,89 грн .

Тому позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 32 000,00 грн та 500 дол. США сплатити позивачу відсотки за користування позикою 17 591, 50 грн, інфляційні втрати 7455,63 грн та 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 3013,89 грн, а також судові витрати стягнути з відповідача.

У судове засідання позивач та представник не з`явилися. Про час,день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25 листопада 2014 року ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти в сумі 32 000,00 грн та 500,00 дол. США. Кошти зобов'язалася повернути до 30 липня 2015 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд оцінюючи таку розписку в розумінні положень ЦК України вважає, що між сторонами в даному випадку укладений договір позики, письмова форма якого внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальнику, яким у спірних правовідносинах виступає відповідач.

Як вбачається з тексту розписи, ОСОБА_2 надані відповідачу кошти, тобто свої зобов'язання ОСОБА_2 виконав в повному обсязі.

Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання за договором не виконані.

Факт невиконання взятих на себе зобов'язань не заперечується відповідачем.

Згідно свідоцтва про смерть від 12 грудня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, вбачається, що 11 грудня 2015 року помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 20.02.2016 року №39/01-16 встановлено, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобов'язання не виконав, чим порушив права позивача і які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу в розмірі 32 000,00 грн та 500 дол. США доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.06.2018 року відповідає 13 086,81 грн.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Суд враховує положення ч.2 ст.533 ЦК України, а також ч.2 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до яких, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на день ухвалення рішення.

Так, станом на 26 червня 2018 року, офіційний курс Національного юанку України стосовно долара США до Української гривні становить 2617,3625 грн за 100 доларів США.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов'язання може бути також встановлена неустойка.

Частинами 1, 2 статті 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Суд приходить до висновку, що нараховані позивачами відсотки, інфляційні втрати та 3 % річних підлягають стягненню.

Таким чином, загальна сума боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1,яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, складає 73 147,83 грн (45 086,81 грн сума основного боргу, відсотки за користування позикою 17 591, 50 грн, інфляційні втрати 7455,63 грн та 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 3013,89 грн).

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 598, 599, 610, 611, 615, 625, 655, 656, 1048, ЦК України , -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія СЕ 215115 виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 09 листопада 2002 року) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, просп.. АДРЕСА_1, НОМЕР_2 виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 01 червня 1996 року) суму боргу в розмірі 24 382,61 грн (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят дві грн шістдесят одна коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія СЕ 215115 виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 09 листопада 2002 року) на користь ОСОБА_2 (29.12.1999 р.н.) суму боргу в розмірі 24 382,61 грн (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят дві грн шістдесят одна коп.) та судовий збір у розмірі 213 грн 33 коп (двісті тринадцять грн тринадцять коп).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія СЕ 215115 виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 09 листопада 2002 року) на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 (26.06.2014 р.н.) суму боргу в розмірі 24 382,61 грн (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят дві грн шістдесят одна коп.) та судовий збір у розмірі 213 грн 33 коп (двісті тринадцять грн тринадцять коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 05 липня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.