Справа № 138/2766/17
Провадження № 22-ц/772/1542/2018
Головуючий у суді першої інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ :

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Цибульського О.Є. у м. Могилів-Подільський Вінницької області о 11 год. 24 хв., повний текст якого складено 03 квітня 2018 року,

у справі № 138/2766/17 за позовом керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради, Комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно пункту 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

У жовтні 2017 року керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради, Комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.04.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді виправних робіт за місцем його роботи на строк 1 рік 3 місяці з відрахуванням 20% із суми його заробітку в дохід держави, з позбавленням його права керувати транспортними засобами на 1 рік. Як встановлено в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, 21.02.2016 близько 11 год. ОСОБА_3, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «DAF 75.290 CF», д.н.з. НОМЕР_1, в салоні якого також знаходився пасажир ОСОБА_5, який сидів на пасажирському сидінні, рухаючись на спуск аварійно небезпечною ділянкою автодороги по вул. Леніна в с. Брониця Могилів-Подільського району Вінницької області у напрямку м. Могилів-Подільський, де не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, також особливості вантажу, який перевозиться і стан транспортного засобу, так як мав постійно контролювати його рух, допустив з'їзд автомобіля з головної дороги на другорядну, де виїхав на міст та не впоравшись з керуванням допустив з'їзд на його узбіччя, в результаті чого зазначений автомобіль своєю передньою частиною зіткнувся із земельним насипом. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Могилів-Подільської ОЛІЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 76-25 від 22.03.2016 у ОСОБА_5, мали місце наступні тілесні ушкодження: ШТП, важка політравма, закрита травма грудної клітини, перелом 3-6 ребер справа гемопневмотораксом та накладенням дренажа по Бюлау, перелом 6 ребра лівої половини грудної клітини, закритий перелом кісток тазу з пошкодженням тазового кільця та вивихом правого стегна, які утворилися внаслідок дії тупих предметів, можливо 22.02.2016 при дорожньо-транспортній пригоді, та належать кожне окремо та всі в сукупності до ушкоджень середньої ступені тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров'я більше 21 доби.

Потерпілий ОСОБА_5, упродовж 6 днів, а саме з 21.02.2016 по 27.02.2016 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування», що підтверджується відповідною довідкою № 01/01-05-1183 від 24.05.2017. Згідно довідки КУ «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину становить 7122,12 грн. Враховуючи ту обставину, що фінансування закладів охорони здоров'я здійснюється з Державного бюджету України, а особа, яка вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, керівник місцевої прокуратури просить стягнути з відповідача на користь Могилів-Подільської міської ради в особі КУ «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, в сумі 7122,02 грн.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, в сумі 7122 грн. 02 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що наявність в матеріалах справи довідки з лікарні про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні та вартість одного ліжко-дня, не підтверджує факту понесення лікарнею витрат на його лікування в сумі 7122,02 грн., а носить лише інформативний характер. Також матеріали справи не містять доказів фінансування лікарні з місцевого бюджету, як зазначає про це прокурор.

Враховуючи, що з матеріалів іншої справи і з показань самого потерпілого (та свідків) встановлено, що його лікування здійснювалось за власні кошти, кошти його фірми, і кошти надані роботодавцем відповідача в сумі 17000 грн. (які він мав витратити на власний розсуд), вимоги прокурора, на думку скаржника, є безпідставними.

За таких обставин, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки суд ухвалюючи таке рішення взагалі не надав належної правової оцінки його доводам та аргументам щодо відсутності підстав для задоволення позову, не навів відповідних мотивів їх відхилення чи/або неприйняття, не зазначив у чому полягає їх необґрунтованість і з яких міркувань при цьому виходив і якими нормами при цьому керувався.

Керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, аргументи сторін, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.04.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді виправних робіт за місцем його роботи на строк 1 рік 3 місяці з відрахуванням 20% із суми його заробітку в дохід держави, з позбавленням його права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Зі змісту вищевказаного вироку встановлено, що 21.02.2016 близько 11 год. ОСОБА_3, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «DAF 75.290 CF», д.н.з. НОМЕР_1, в салоні якого також знаходився пасажир ОСОБА_5, який сидів на пасажирському сидінні, рухаючись на спуск аварійно небезпечною ділянкою автодороги по вулиці Леніна в с. Брониця Могилів-Подільського району Вінницької області у напрямку м. Могилів-Подільський, де не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, також особливості вантажу, який перевозиться і стан транспортного засобу, так як мав постійно контролювати його рух, допустив з'їзд автомобіля з головної дороги на другорядну, де виїхав на міст та не впоравшись з керуванням допустив з'їзд на його узбіччя, в результаті чого зазначений автомобіль своєю передньою частиною зіткнувся із земельним насипом. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Могилів-Подільської ОЛІЛ (а.с.12-16).

Під час розгляду кримінального провадження в суді, ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав.

З довідки Комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» за № 01/01-05-1183 від 24.05.2017, суд встановив, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 21.02.2016 по 27.02.2016 (6 ліжко-днів), вартість 1 ліжко-дня лікування складає 1187,02 грн., загальна сума витрат становить 7122,02 грн. (а.с.11).

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та відповідність обраного способу захисту порушеного права, що відповідає положенням ст. 1191, 1206 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995, питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність в матеріалах справи довідки з лікарні про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні та вартість одного ліжко-дня, не підтверджує факту понесення лікарнею витрат на його лікування в сумі 7122,02 грн., а носить лише інформативний характер, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Так, відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого регламентовано Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу, тому надані суду докази є такими, що відповідають вимогам закону.

Крім того, п. 4 вказаного вище Порядку передбачено, що стягнуті у встановленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікування потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), які належить заклад охорони здоров'я

Відповідно до п.п. 1.1 - 1-3 Статуту Комунальної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування», затвердженого рішенням 10 сесії міської Ради 7 скликання від 25.10.2016 №264, Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивно лікування - є комунальним закладом охорони здоров'я, що надає вторинну (спеціалізовану) медичну допомогу населенню.

Органом, за яким закріплено функції управління Лікарнею, є Могилів-Подільська міська рада, яка організовує медичне обслуговування населення, фінансування Лікарні, її матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщення, їх господарське обслуговування.

Таким чином, твердження скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів фінансування лікарні з місцевого бюджету не відповідають дійсності.

Щодо тверджень ОСОБА_4 про те, що лікування потерпілого ОСОБА_5 здійснювалось за його власні кошти та кошти його фірми, а також кошти надані роботодавцем відповідача в сумі 17000 грн. (які він мав витратити на власний розсуд), то вони також не заслуговують на увагу і не спростовують правильні висновки суду, оскільки норми права, що регулюють встановлені судом правовідносини, передбачають повне відшкодування особою, яка вчинила злочин, витрат закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Отже доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.