Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.,

при секретарі - Пазяк С.М., Пассер М.І.

за уасті представника відповідача - Ковач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Ужгородліфт» про визнання незаконними, скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень та поновлення трудових прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, у якому ставить вимоги про визнання незаконним та скасування Наказу Директора КП «Ужгородліфт» № 30 від 20.10.2016 року, визнання незаконним та скасування Наказу Директора КП «Ужгородліфт» № 32 від 31.10.2016 року, поновлення позивача на роботі в КП «Ужгородліфт» на посаді Електромеханіка ЛАС днем 31.10.2016 року, стягнення з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.10.2016 року по дату винесення судового рішення у справі, зобов'язання відповідача видати позивачу «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису № 33 про звільнення.

Вказані вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2016 року йому під розписку вручено Наказ № 30 від 20.10.2016 року «Про призначення стягнення електромеханіку ОСОБА_2». Відповідно до описової частини вказаного наказу ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни ( п. 7.2.2. та 7.2.3. Колективного договору КП «Ужгородліфт», а також п. 3.2. та 5.2. Інструкції електромеханіка ліфтової аварійної служби (ЛАС) КП «Ужгородліфт»).

Підставою для винесення зазначеного наказу слугували Доповідна записка № 1 виконроба КП «Ужгородліфт» Крючков О.Г. від 21.04.2016 року, пояснювальна записка електромеханіка ОСОБА_2 від 21.04.2016 року, доповідна записка № 2 виконроба КП «Ужгородліфт» Крючков О.Г. від 21.04.2016 року на пояснювальну ОСОБА_2

Позивач вважає, що дана догана оголошена позивачу незаконно та без будь-якого правового обґрунтування та з порушенням чинних норм КЗпП з тих підстав, що в наказі не зазначено, за який саме проступок оголошено догану, в чому такий проступок полягав, чим на думку позивача його обмежено у праві оскаржити важкість застосованого заходу впливу, який має бути пропорційним вчиненому проступку. Також позивач вказує на відсутність у вказаному наказі дати вчинення дисциплінарного проступку.

Позивач зазначив, що у випадку застосування до нього дисциплінарного стягнення у зв'язку з обставинами, викладеними в доповідній записці виконроба від 12.10.2016 року, то таке є незаконним з тих підстав, що особисто позивачу не видано спецодяг для можливості безпечного виконання своїх посадових обов'язків.

02.11. 2016 року позивачу в приміщення КП «Ужгородліфт» під розписку вручено Наказ № 32 від 31.10.2016 року «Про звільнення з роботи». Відповідно до описової частини наказу такий винесений у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин посадових обов'язків та на підставі Доповідної запсиики виконроба від 24.10.2016 року, Акту № 1 від 31.10.2016 року; копії наказів від 25.04.2016 року ( № 19) та 20.10.2016 року ( № 30).

Позивач вказує на те, що в його діях відсутній систематичний характер порушення трудової дисципліни. Відтак, на думку ОСОБА_2 у зв'язку з його незаконним звільненням він має право на поновлення на роботі та виплату йому всього терміну вимушеного прогулу, який виник у зв'язку з незаконним звільненням з роботи.

Крім того позивач вказує на порушення відповідачем, яке полягало в тому, що при звільненні КП «Ужгородліфт» неналежно оформлено та видано трудову книжку, що унеможливило його подальше працевлаштування. На думку позивача порушення полягали в тому, що трудова книжка в порушення пункту 2.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» заповнена у невідповідному розділі і лише Українською мовою, в порушення пункту 2.4. запис про звільнення не відповідає тексту наказу, запис виконано неакуратно, не завірено підписом та печаткою керівника в порушення вимог 4.1. Інструкції.

В судове засідання позивач не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши додані до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 09.11.2009 року Наказом № 49-К ОСОБА_2 було прийнято на роботу на посаду електромеханіка четвертого розряду КП «Ужгородліфт» з 09.11. 2009 року з посадовим окладом згідно штатного розпису та встановлено випробувальний строк з 09.11. 2009 року по 09.12. 2009 рік.

26.09.2016 року позивач ОСОБА_2 був ознайомлений з Положенням «Про ліфтову аварійну службу» , про що свідчить його особистий підпис /а.с. 20-25/. Вказаним Положенням визначено завдання, функції, склад ліфтової аварійної служби, права й обов'язки виконавця робіт(виконроба), бригадира ЛАС, електромеханіків і водіїв аварійних автомашин. Дане положення розповсюджується на всіх працівників ЛАС.

01.08.2008 року директором КП «Ужгородліфт» затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Ужгородліфт», що відповідно затверджені загальними зборами трудового колективу. Вказані Правила регулюють питання організації виробництва і праці, визначають тривалість і розпорядок робочого дня і праці, визначають тривалість і розпорядок робочого дня на підприємстві, порядок надання вихідних днів та щорічних оплачуваних відпусток, використання заходів заохочення та дисциплінарного стягнення, передбачають заходи по охороні праці та уважне ставлення до потреб і запитів працівників, поліпшення умов їх праці та побуту.

З копії Інструкції електромеханіка ліфтової аварійної служби № 3 ( а. с. 33- 36) вбачається, що ОСОБА_2 з такою ознайомлений, про що відповідно свідчить його власноручний підпис.

Параграфом 5 вказаної Інструкції визначено відповідальність електромеханіка, зокрема: за якість виконання робіт, їх відповідність ПББЕЛ, технологічному процесу та іншим директивним листам; за дотримання охорони праці при проведенні робіт у відповідності діючим інструкціям з охорони праці, а також дотриманням трудової, технологічної та виробничої дисципліни; зберігання та витрати матеріалів, виконання вимог цієї інструкції.

25.04.2016 року було видано Наказ директора КП «Ужгородліфт» №19 «Про призначення стягнення електромеханіку ОСОБА_2» та оголошено в Наказі догану за порушення трудової дисципліни, зокрема п.7.2.2. та 7.2.3. Колективного договору КП «Ужгородліфт», п.3.2. та 5.2. Інструкції електромеханіка ліфтової аварійної служби (ЛАС) КП «Ужгородліфт» та п.2.1. та 2.4. Положення про ліфтову аварійну службу.

Підставою для винесення зазначеного наказу слугували Доповідна записка № 1 виконроба КП «Ужгородліфт» Крючков О.Г. від 21.04.2016 року, пояснювальна записка електромеханіка ОСОБА_2 від 21.04.2016 року, доповідна записка № 2 виконроба КП «Ужгородліфт» Крючков О.Г. від 21.04.2016 року на пояснювальну ОСОБА_2

Зі місту колективного договору, схваленого на зборах колективу КП «Ужгородліфт»27.11. 2007 року ( а. с. 11)вбачається, що п.п. 7.2.2. та 7.2.3. визначено, що працівники підприємства зобов'язуються суворо дотримуватись правил, стандартів та інструкцій з охорони праці, встановлених вимог поводження з машинами, механізмами, інструментами тощо; користуватися засобами колективного та індивідуального захисту.

п.3.2. та 5.2. «Інструкції електромеханіка ліфтової аварійної служби (ЛАС) КП «Ужгородліфт» регламентовано, що в службові обов'язки електромеханіка ЛАС входить перевірити комплексність інструменту, пристроїв і засобів індивідуального захисту, медичної аптеки і такий несе відповідальність за дотримання охорони праці при проведенні робіт у відповідності діючим інструкціям з охорони праці, а також дотриманням трудової, технологічної та виробничої дисципліни.

п.2.1. та 2.4. Положення про ліфтову аварійну службу передбачено, що в функції ЛАС входить прийняття екстрених заходів по запуску в роботу ліфтів, як непередбачено зупинились та усунення дрібних несправностей, які викликали зупинку ліфта та звільнення пасажирів з кабіни, на виконання яких необхідно не більше 1 години.

Зі змісту доданих до справи доповідних записок виконроба Крючкова О.Г. слідує, що електромеханік ОСОБА_2 неодноразово знаходився на робочому місці та безпосередньо під час виїздів на самі аварійні виклики без спеціалізованого одягу, який видається в обов'язковому порядку електромеханікам КП «Ужгородліфт».

Електромеханік ОСОБА_2 надав пояснення з цього приводу, які він виклав у пояснювальній записці від 21.04.2016 року. Зі змісту вказаної записки слідує, що ОСОБА_2 особисто підтверджує, що йому були видано спеціальний одяг, однак вказує на те, що одяг був не його розміру, а взуття взагалі не видавалось.

Всупереч вказаним твердження позивача сторона відповідача доводить, що спецодяг електромеханіку ЛАС КП «Ужгородліфт» ОСОБА_2 був виданий ще у лютому 2016 року, про що свідчить зміст доповідних записок №1 та №2 Крючкова О.Г. та «Картка обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів» ОСОБА_2

З огляду на зазначене вище суд приходить до висновку, що в даному випадку ОСОБА_2 порушив п.п. 7.2.2. та 7.2.3. Колективного договору КП «Ужгородліфт» та п.3.2. та 5.2. Інструкції електромеханіка ліфтової аварійної служби (ЛАС) КП «Ужгородліфт»,оскільки ним не дотримано правил, стандартів та інструкцій з охорони праці, оскільки такий неодноразово знаходився на робочому місці та безпосередньо під час виїздів на самі аварійні виклики без спеціалізованого одягу, який видається в обов'язковому порядку електромеханікам КП «Ужгородліфт».

При цьому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач не забезпечував його спецодягом для можливості безпечного виконання посадових обов'язків,оскільки згідно доданої до матеріалів справи «Картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів» ОСОБА_2 особисто розписався за отримання ним робочого одягу в лютому 2016 року. При цьому позивач не надав жодних доказів того, що звертався до керівництва про заміну спеціального одягу з підстав його невідповідності розміру тощо.

02.11. 2016 року ОСОБА_2 в приміщенні КП «Ужгородліфт» під розписку вручено Наказ № 32 від 31.10.2016 року «Про звільнення з роботи».

Відповідно до описової частини наказу такий винесений у зв'язку із систематичним невиконанням ОСОБА_2 без поважних причин трудових обовязків, покладених на нього Інструкцією електромеханіка ліфтової аварійної служби КП «Ужгородліфт», Положення про ліфтову аварійну службу КП «Ужгородліфт» та на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП. Підставою для винесення даного наказу вказано: доповідну записку виконроба КП «Ужгородліфт» Крючкова О.Г. від 24.10.2016 року, Акт № 1 від 31.10.2016 року; копії наказів від 25.04.2016 року ( № 19) та 20.10.2016 року ( № 30) про оголошення електромеханіку ЛАС КП «Ужгородліфт» ОСОБА_2 догани за порушення трудової дисципліни; п. 3 ст. 40 КзПП.

Вивчивши зміст доповідної записки виконроба КП «Ужгородліфт» Крючкова О.Г. від 24.10.2016 року, яка відповідно зазначена як одна з підстав винесення наказу про звільнення з роботи від 31.10.2016 року, судом встановлено, що в такій зазначається про невиконання своїх посадових обов'язків електромеханіка 4-го розряду ОСОБА_2, що полягали у несвоєчасному реагуванні на аварійний виклик з ЦМКЛ, в результаті чого ліфт у лікарській установі був на простої півдоби.

На підтвердження вказаних обставин також стороною відповідача додано також лист головного лікаря ЦМКЛ Курах І.І. № 411/01-8 від 18.10.2018 року, який просить прийняти міри для своєчасного обслуговування ліфтів ( а с. 87).

Зі змісту акту № 1 КП «Ужгородліфт» від 31.10.2016 року слідує, що 27.10.2016 року близько 10 год. 00 хв. у службовий кабінет директора КП «Ужгородліфт» запросили електромеханіка ЛАС КП «Ужгороліфт» ОСОБА_2, якому було запропоновано надати письмове пояснення по доповідній записці виконроба від 24.10.2016 року, однак станом на 31.10.2016 рік таке пояснення ОСОБА_2 не надано.

Положеннями ст. 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною 3 ст. 149 КЗпП України встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Відтак, вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Отже, аналізуючи норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків; порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення); до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів (заходи громадського впливу, наприклад, обговорення порушення, у таких випадках не мають юридичного значення) і є чинними на момент звільнення працівника; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (статтяя 148 КЗпП).

При припиненні трудових правовідносин існує спеціальний порядок, якого роботодавець зобов'язаний дотримуватись для того, щоб звільнення було законним. Так, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (частина 1 статті 149 КЗпП). При цьому якщо працівник відмовляється надати таке пояснення, це не буде перешкодою для застосування стягнення, у тому числі й у формі звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП - за таких обставин просто складається акт.

Після дотримання зазначених вище умов роботодавець повинен юридично оформити факт звільнення. Припинення трудового договору незалежно від підстав оформляється наказом або розпорядженням роботодавця, в якому обов'язково вказується підстава припинення трудового договору згідно з чинним законодавством та з посиланням на відповідну статтю чи пункт закону.

Відповідно до пункту 2.3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58 записи в трудовій книжці при звільненні повинні бути викладені у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, наприклад: «Звільнено у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України». Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Позивач вказує на те, що при звільненні відповідачем невірно оформлено трудову книжку.

Разом з тим у відповідності до п.п.2.26, 2.27. Наказу Міністерства праці та соціальної політики "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58 (Інструкції)визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні

провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону ; запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Оглянувши копію трудової никжки ОСОБА_2 встановлено, що запис щодо звільнення відповідає вказаним вище вимогам Інструкції.

Що ж стосується вказівок ОСОБА_2 на недотримання відповідачем при звільненні п. 4.1. вказаної вище Інструкції , зокрема стососовно того, що трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти, суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відтак на даний час в Україні чинним законодавством не передбачено обов'язкове ведення документів на декількох мовах, зокрема і на російській.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно вимог ст.ст. 44,47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, з робітником повинно бути зроблені повний розрахунок та видана трудова книжка.

Жодних доказів стосовно несвоєчасного отримання трудової книжки чи несвоєчасного розрахунку ОСОБА_2суду не надав.

Відтак, суд приходить до переконання, що у цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення навів обгрунтовані підстави, вказавши на систематичне невиконання без поважних причин ОСОБА_2 посадових обов'язків та врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Позивач вказує на те, що в його діях відсутній систематичний характер порушення трудової дисципліни, тому на думку ОСОБА_2 у зв'язку з його незаконним звільненням він має право на поновлення на роботі та виплату йому всього терміну вимушеного прогулу, який виник у зв'язку з незаконним звільненням з роботи.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування Наказу Директора КП «Ужгородліфт» № 30 від 20.10.2016 року та Наказу Директора КП «Ужгородліфт» № 32 від 31.10.2016 року не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені, оскільки відповідачем належним чином зафіксований факт неналежного виконання ОСОБА_2 трудових обов'язків, при цьому вказане порушення стосується тільки тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку, при цьому жодних обгрунтованих підстав невиконання ОСОБА_2 трудових обов'язків позивачем не наведено, невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про поноволення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання видати дублікат трудової книжки без внесення до неї запису № 33 про звільнення, суд зазначає, що такі не підлягають задоволенню, так як судом встановлено обґрунтованість та законність звільнення позивача, а зазначені виомги є похідними від попередніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у повному обсязі, так як необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 40, 149, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України,Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Ужгородліфт» про визнання незаконними, скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень та поновлення трудових прав - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І.Бедьо