Провадження № 2/520/2152/18
11.06.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Бусленко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 При цьому позивачка посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2, який є сином її чоловіка, будучи зареєстрованими за зазначеною адресою, з дня прописки та по теперішній час в зазначеній квартирі не проживає, будь-яких відомостей про місце перебування останнього немає, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг він не несе, що погіршує матеріальний стан позивачки, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Позивачка та її представник - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, повідомлялись, представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за їх відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечень чи зауважень не має.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Як встановлено у судовому засіданні, позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16 квітня 1991 року.
Згідно Витягу КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №10469124 від 21 квітня 2006 року, позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (номер запису:3010 в книзі: 602пр-183), яка є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до довідки ОСББ «Гера» від 28 вересня 2017 року за №1076, за вищезазначеною адресою крім позивачки зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є сином її чоловіка.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 13 вересня 2006 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Зазначені обставини підтверджуються Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 02 жовтня 2017 року, вих.№12/17, за підписом сусідів позивачки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, засвідчених належним чином печаткою та за підписом голови правління ОСББ «Гера» ОСОБА_9.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі, створюють позивачу перешкоди у реалізації своїх прав, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у зв'язку з чим позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачів, що погіршує його матеріальний стан.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 273, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 317,319,321,391,405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:невідомий, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:невідомий, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Огренич І. В.