ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Суми

Справа №575/170/18

Номер провадження 22-ц/788/907/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савєльєвої А.І. у приміщенні Великописарівського районного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитиним договором, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_2 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 23 червня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ним станом на 15 листопада 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 978 грн 50 коп., яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Заочним рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 916 грн 50 коп., з яких: 2 673 грн 66 коп. заборгованості по тілу кредиту та 242 грн 84 коп. по відсотках за користування кредитом.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом змінити, збільшивши цей розмір до заявленого у позові, а також скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею, штрафом (фіксована частина) та штрафом (процентна складова) та ухвалити нове про задоволення цих вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів заслухавши суддю доповідача, думку представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи убачається, що 23 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн. на платіжну картку (а. с. 12, 13).

Підписуючи анкету-заяву та довідку ОСОБА_2 погодився, що заява разом із довідкою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві та довідці відповідач засвідчив, що він ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з умовами, укладеного між сторонами кредитного договору. Одночасно, як убачається з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Факт видачі кредитної картки не спростовується відповідачем та підтверджується випискою з його карткового рахунку та довідками (а. с. 13, 54-61, 61 зв.).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 15 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 19 978 грн. 50 коп., з яких: 2 673 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 9 867 грн. 74 коп. по процентах за користування кредитом; 6 247 грн. 65 коп. за пенею; 250 грн штрафу (фіксована частина) та 939 грн. 45 коп. штрафу (процентна складова) (а. с. 7-11).

Власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту, який сторонами не оспорюється.

Поряд із цим, частково задовольняючи позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за обліковою ставкою Національного банку України та, відмовляючи у стягненні з нього суми пені та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи стосовно обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг, які регулюють розмір річної процентної ставки за кредитом та відповідальність позичальника у випадку неналежного виконання зобовязань за договором, ОСОБА_2 не підписував, у звязку з чим, як вказав суд, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

З такими висновками суду колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

З наданих ПАТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви ОСОБА_2 від 23 червня 2008 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна та розрахунку заборгованості, який підвтерджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 36 % річних за користування кредитом.

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_2 мав перед банком обовязок сплачувати 36 % річних за користування кредитними коштами, розмір заборгованості по процентах за спірний період становить 6 930 грн. 74 коп.

Тому висновок місцевого суду щодо обрахування суми відсотків, виходячи з облікової ставки НБУ відповідно до вимог передбачених ст.1048 ЦК України є помилковим, а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог в повному обсязі.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які банк надав суду разом з позовною заявою, передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов'язання, а саме: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (пеня = пеня (1) + пеня(2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту та пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн./2 долари на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або відсотках 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн./10 доларів, а також штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань (250 грн. + 5 % від суми позову).

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, за одне й те саме порушення зобов'язання фактично передбачена подвійна відповідальність позичальника. При цьому, в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У звязку з цим, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог про стягнення з боржника неустойки штрафу у розмірі 730 грн.22 коп. ( (2673 грн.66 коп. + 6 930 грн. 74 коп.) х 5%) + 250).

Звідси рішення суду щодо вирішення вказаних вимог згідно з положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення цих вимог та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у сумі 730 грн. 22 коп. та відмови в задоволенні вимог про стягнення пені.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 832 грн. 00 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1374 грн. 36 коп. в рахунок компенсації судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (зареєстроване місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, ) відсотки за користування кредитом у сумі 6 930 грн 74 коп. та штраф у сумі 730 грн. 22 коп.

У задоволення позовних вимог про стягнення пені відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (зареєстроване місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, ) 832 грн. 00 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1374 грн. 36 коп. в рахунок компенсації судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. М. Біляєва

ОСОБА_3