Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1641/18
Провадження № 2/553/1012/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.09.2018 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіна Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві приватної, спільної сумісної власності є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з нею в квартирі зареєстровані два сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, особистих речей не має, спальне місце та інші ознаки, які вказують на його фактичне проживання в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача в належній їй квартирі перешкоджає у здійсненні права користування і розпорядженні своїм майном.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 34 в будинку № 6 по вул. Головка в м. Полтаві.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1993 року, виданого Відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого у КП "Інвентаризатор№ в реєстровій книзі № 114 за № 15890 від 20.12.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.08.2008 року визначені частки в спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру по 1/3 частки за кожним: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 Визнане право власності на 1/3 частку кв. № 34, за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6.

Відповідно до довідки Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради № 3393 від 24.07.2018 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується також довідкою Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Полтавської міської ради № 16-19/15485 від 09.08.2018 року.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, позивачем тютюнник Т.Г. надано суду ОСОБА_7 від 26.06.2018 року, складений сусідами позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8, підписи яких посвідчені начальником дільниці № 5 Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом положень до ст. 405 ЦК України, на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, очевидно, що вказана норма не розповсюджується на осіб, які самі є власниками такого житла.

При цьому, в ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Враховуючи викладене, зважаючи те, що відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, відповідно, наділений право володіти, розпоряджатись та користуватись вказаним житлом на власний розсуд та не може бути обмежений у реалізації правомочності користування кватирою з підстави непроживання в ній, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необгрутованими, оскільки їх задоволення призведе до порушення права власності відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задовленні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Апеляційного суду Полтавської області апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 17.09.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_9