Справа № 750/9691/18
Провадження № 6/750/143/18
У Х В А Л А

14 вересня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

в с т а н о в и в:

13.09.2018 головний державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області знаходиться виконавче провадження 56529186 з виконання виконавчий лист № 751/5687/17 виданий 16.05.2018 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10671,35грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 17.02.2017р. по 10.07.2017р., 1000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути 192грн. судового збору. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження 21.01.1979, РНОКПП НОМЕР_1. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 06.06.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", сума заборгованості у розмірі 11663,35 грн. не була стягнути, а дії боржника свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язань,покладених на ФОП ОСОБА_2 рішення Новозаводського рай суду м. Чернігова. Факт злісного ухилення та не погашення ФОП ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 11663,35 грн. спричиняє істотну шкоду стягувачу по заробітній платі ОСОБА_3, які могли би бути усунуті вчасним та належним виконанням боржником рішення Новозаводського райсуду м. Чернігова.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, викликати телефонограмою виявилося неможливим, оскільки ніхто на телефонний дзвінок не відповів.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

На виконанні Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області знаходиться виконавче провадження 56529186 з виконання Виконавчий лист № 751/5687/17 виданий 16.05.2018 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10671,35грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 17.02.2017р. по 10.07.2017р., 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути 192грн. судового збору.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження 21.01.1979, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 06.06.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

В тексті подання вказано, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Сума заборгованості у розмірі 11663,35 грн. не була стягнута.

Пунктом 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436 встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 3,4 статті 337 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно частини другої пункту 1 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішення, державний виконавець звертається до органу охорони державного кордону з поданням про заборону в'їзду в Україну осіб відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

В поданні державного виконавця обов'язково повинна міститися інформація про прізвище, ім'я та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи).

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18).

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності автомобіль НОМЕР_2 SKODA OCT A VIA А5 легковий СЕДАН-В vin ТМВ DA21Z0D2020959 номер кузова НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 двигуна 1595 рік випуску 2012 колір білий та причіп СВ6172ХТ СА0581949 ОДИСЕЙ01 тип ТЗ за призначенням загальний тип ТЗ за конструкцією причіп тип кузова пр-легковий-В номер шасі Y89PGB11112B71029 рік випуску 2012 колір сірий, однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

Виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 одержує доходи в AT "СБЕРБАНК", Акціонерний банк "Південний," Акціонерний банк "Південний", ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4" AT "ОСОБА_5 АВАЛЬ" У ОСОБА_6, однак кошти по рішенню суду не сплачує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 книги другої ЦК). Відповідно до ч. 3ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку: якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з аналізу наведених норм, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року, зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відтак надавши оцінки письмовим доказам заявника, суд приходить до переконання, що достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що остання ухиляється від виконання судових рішень головним державним виконавцем суду не надано. До подання не додано жодного доказу, який би вказував на вчинення виконавцем дій спрямованих на арешт та реалізацію майна боржника з метою погашення боргу. Натомість постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця,які додані до подання не вказують на вчинення виконавцем всіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов'язання не доведений.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України є необґрунтованим, що відповідно є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні подання головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута