Справа № 127/7291/18
Провадження 2/127/1282/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 позов мотивував тим, що 19.09.1997 року між ним та ОСОБА_3, яка діяла також від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4, був оформлений біржовий контракт № 488 про купівлю-продаж двокімнатної квартири № 95 за адресою: м. Вінниця, вул. Стельмаха, будинок № 41.

08.10.1997 року право власності було зареєстроване в КП «ВООБТІ» і виготовлений новий технічний паспорт на квартиру на імя ОСОБА_2

Однак, правовстановлюючий документ на зазначену квартиру разом з іншими документами був втрачений позивачем, тому він не має можливості зареєструвати своє право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і розпорядтись власністю.

Оскільки іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ він не має можливості, на підставі ст. 392 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 17.05.2018 року було залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала за обставин, наведених у ньому. Пояснила, що біржовий контракт між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений 19.09.1997 року, відповідно до якого він придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 і з того часу проживає в квартирі. Право власності на квартиру ОСОБА_2 зареєстрував в БТІ, виготовив новий технічний паспорт, але згодом всі документи були втрачені. Відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає йому, як власнику, розпорядитись належним йому житлом. Вважає, що саме Вінницька міська рада є належним відповідачем у даній справі, оскільки ОСОБА_2 неодноразово звертався до Вінницької міської ради і її виконавчих органів щодо реєстрації права власності на підставі копій документів, проте у реєстрації було відмовлено. Українська біржа нерухомості була ліквідована і отримати дублікат біржового контракту неможливо.

Представник відповідача ОСОБА_6 суду пояснила, що предявлення даного позову до Вінницької міської ради вважає необгрунтованим, оскільки право позивача на спірне житло міською радою не порушується та не оспорюється. Щодо вирішення справи по суті покладалась на думку суду.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову та підтвердила, що в 1997 році за умовами біржового контракту вона від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки продала позивачу квартиру АДРЕСА_2. З того часу ОСОБА_2 проживає в квартирі і претензій майнового характеру один до одного не мають.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, загальною площею 50,7 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вінницької міської ради 31.07.1997 року належала ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Згідно плану 6-го поверху на будівлю «А» АДРЕСА_3 складається з приміщень: коридорів 1 площею 4,7 кв.м., 2 площею 3,8 кв.м., ванної 3 площею 2,6 кв.м., туалету 4 площею 1,2 кв.м., кухні 5 площею 8,2 кв.м., кімнат 6 площею 12.00 кв.м., 7 площею 17,1 кв.м.

Згідно біржового контракту № 488 про купівлю-продаж від 19.09.1997 року, учасник торгів ОСОБА_3, діючи від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4, продала ОСОБА_2 належну їм квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Згідно умов п.11 контракту, покупець набуває право власності на придбану квартиру з моменту укладення контракту. До контракту додано реєстраційну картку № 488. Право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано КП «ВООБТІ» 08.10.1997 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.03.2018 року право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 не зареєстроване (а.с. 17).

Оригінали правовстановлюючих документів є в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру № 70003, яка була оглянута в судовому засіданні.

Відсутність оригіналів документів у позивача позбавляє його можливості як власника вільно володіти і розпоряджатись квартирою.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідні роз`яснення щодо застосування ст.ст. 15, 392 ЦК України також надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 37 постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав». Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Стаття 392 ЦК України не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна.

03.08.2107 року позивачу була надана письмова відмова виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо реєстрації його права власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки ним не подано оригіналів документів на квартиру (а.с. 16).

В зв`язку з ліквідацією Української біржі нерухомості отримати дублікат правовстановлюючого документа також немає можливості.

Враховуючи те, що оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру був втрачений позивачем, іншого шляху на отримання дубліката біржового контракту немає, суд вважає, що на підставі ст.ст. 15, 392 ЦК України позов ОСОБА_2 слід задоволити і визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

ОСОБА_3 судове рішення складене 12.06.2018 року.

Суддя