пр. № 6/759/740/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук В.О. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Маціборук В.О. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2, мотивуючи подання тим, що на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавчий лист № 2-1718-1/10, виданого 19 квітня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку. У поданні державний виконавець зазначає про те, що на виклики боржник не з'являється, станом на 01 липня 2018 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 102 758,50 грн., що дає підставу вбачати факт ухилення від виконання зобов'язань та невиконання обов'язків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що стало підставою для звернення до суду з даним поданням про примусовий привід боржника.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням положень ст. 438 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд подання виконавця в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши наявні у поданні державного виконавця, підстави для застосування примусового приводу до боржника ОСОБА_2 дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Святошинському районному ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавчий лист № 2-1718-1/10, виданого 19 квітня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку.

Встановлено, шо 08 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві Маціборук В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45748226 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1718-1/10, виданого 19 квітня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва.

Встановлено, що в порядку примусового виконання виконавчого листа, в межах виконавчого провадження № 45748226, державним виконавцем 15 лютого 2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, отримано відповідь від Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної Фіскальної Служби, згідно яких, інформація, яка запитувана державним виконавцем по боржнику ОСОБА_2- відсутня.

06 лютого 2015 р. головним державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1718-1/10, виданого 19 квітня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва, складено акт, яким зафіксовано, що виходом по адресі проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, двері в дану квартиру ніхто не відчинив.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно із ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника. Під час розгляду подання про примусовий привід боржника відповідно до ст. 438 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім'я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб'єкт, якому доручається здійснити привід.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки, однак в матеріалах подання відсутні будь-які належні докази щодо належного повідомлення боржника про необхідність явки до Відділу виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання поданням головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Моціборук В.О. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки державним виконавцем не вказані обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника, не підтверджено факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим подання задоволенню не підлягає .

На підставі викладеного, керуючись, 260-261, 353, 354, 438 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук В.О. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: