АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1181/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

за участю: представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/13085/17 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року (суддя Мазурок О.В) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення оплати за надані послуги, неустойки та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ФОП ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення оплати за надані послуги, неустойки та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ним, як власником агентства нерухомості «Арка», і ОСОБА_7 був укладений договір про надання інформаційних послуг на продаж дачної земельної ділянки АДРЕСА_1. Для огляду вказаної вище дачної ділянки їх агентством була направлена покупець ОСОБА_8 з ріелтором агентства «Арка» ОСОБА_9 Вказував, що під час складання договору в квартирному агентстві «Арка» ОСОБА_7 вказала, що власником цієї земельної ділянки є її чоловік ОСОБА_4 та надала ксерокопію державного акту на право приватної власності на землю і витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нього. Крім того, ОСОБА_7 пояснила, що її чоловік доручив їй від свого імені діяти та укладати правочини і договори для того, щоб підібрати на цю ділянку покупця і в подальшому продати її. Для підтвердження цього наміру ОСОБА_7 уклала з покупцем ОСОБА_8 21.05.2016 року в їх агентстві договір завдаток купівлі-продажу земельної ділянки, під час якого отримала гроші в сумі 400 доларів США і сторони домовилися укласти основний договір купівлі-продажу в строк до 01.06.2016 року.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_10 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 05.07.2016 року уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 з покупцем ОСОБА_8 без участі агентства і без сплати їх послуг і цим самим порушила умови договору про надання інформаційних послуг.

А тому, звертаючись до суду з позовом, ФОП ОСОБА_6 просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь оплату по договору за надання послуг в сумі 2000 грн., неустойку в розмірі 5000 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, мотивуючи тим, що під час укладення договору про надання інформаційних послуг на продаж дачної земельної ділянки між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, остання повідомила про те, що вона не є власником земельної ділянки, щодо якої укладається договір, а власником є її чоловік ОСОБА_4 Вказував, що ОСОБА_6 на момент укладення відповідного договору був обізнаний про майнові права осіб на відповідний об'єкт нерухомості і про те, що він перебуває у спільній сумісній власності подружжя, що унеможливлює укладення будь-яких договорів без письмової згоди на те іншого з подружжя. Посилається на те, що згоди на укладення договорів стосовно належного йому об'єкту нерухомості, в тому числі на його відчуження, укладення договорів завдатку, попереднього договору купівлі-продажу майна, своїй дружині ОСОБА_7 не надавав.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.11.2017 року прийнято до розгляду зустрічний позов та об'єднано його в одне провадження з первісним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення оплати за надані послуги, неустойки та моральної шкоди відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним задоволено.

Визнано договір про надання інформаційних послуг на продаж об'єкту нерухомості, що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 11.05.2016 року, недійсним.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2018 року виправлено описку, допущену в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року, та найменування позивача за зустрічним позовом зазначено «фізична особа-підприємець ОСОБА_6».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову. При цьому, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, ним подано достатньо доказів на підтвердження первісних позовних вимог, які є достатніми для задоволення позову. Крім того, при ухваленні рішення щодо задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 65 СК України, оскільки договір про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості має лише інформативний характер і не є договором відчуження майна, що потребує згоди іншого з подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Крім того, апелянтом подано заяву про слухання справи у його відсутність.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 11.05.2016 року між ФОП ОСОБА_6 (виконавець) і ОСОБА_7 (замовник), був укладений договір про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості, а саме: дачної земельної ділянки АДРЕСА_1. У вказаному договорі зазначено, що власник земельної ділянки є ОСОБА_4, проте останній не був стороною вказаного договору (а.с. 6-7).

Умовами договору передбачено, що виконавець зобов'язаний знайти для замовника покупця на цей об'єкт нерухомості; надати інформацію про рівень цін на об'єкти нерухомості, що склалися на ринку, порядок укладення та реєстрації договорів, брати участь у проведенні розрахунків, перевірці та наданні інформації про справжність банкнот (п. 1.3 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість послуг згідно з договором становить 2000 гривень по курсу НБУ.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 цього договору, виконання зобов'язання щодо оплати за надані послуги, як замовником так і виконавцем, забезпечується неустойкою та моральними витратами; неустойка сплачується в сумі 5000 гривень та оплата моральних витрат складає 3000 гривень.

Неустойка сплачується замовником у випадку, якщо замовником було укладено договір переходу права власності на об'єкт з покупцем, який був наданий виконавцем, не була здійснена оплата за надані послуги в передбаченому розмірі та в передбачений договором термін (п. 5.3 договору).

Моральна шкода сплачується замовником, якщо було завдано шкоду і приниження гідності, честі та ділової репутації виконавця; було завдано біль та страждання виконавцю, яку він зазнав у зв'язку з погіршенням здоров'я (п. 5.4 договору).

Факт використання замовником наданої послуги підтверджується укладанням договору переходу права власності щодо об'єкта нерухомості між замовником та покупцем, який був наданий виконавцем (п. 6.3 договору).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, замовник за договором про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості - ОСОБА_7 не є власником дачної земельної ділянки АДРЕСА_1.

Згідно з державним актом НОМЕР_1, власником земельної ділянки, площею 0,045 га, яка розташована на території Сумської міської ради, Садівниче товариство «Фрунзенець», Білопільське шосе, є ОСОБА_4, який набув у власність земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17 лютого 1994 року АДРЕСА_1 (а.с. 10).

У договорі про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості відомостей про те, що ОСОБА_7 при укладенні договору діяла як представник ОСОБА_4, не зазначено, документи щодо повноважень ОСОБА_7, як представника ОСОБА_4 до договору не долучались.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що факт використання замовником ОСОБА_7 наданої за договором послуги не підтверджується належними та допустимими доказами, з огляду на те, що договір переходу права власності щодо об'єкта нерухомості між замовником ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_8 не укладався.

05.07.2016 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_8 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 13, 67-68).

Наявність рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2017 року, договору завдатку (купівлі-продажу) від 21.05.2016 року, на які посилається позивач за первісним позовом, не можуть слугувати підставою для покладення на відповідача ОСОБА_7 обов'язку щодо відшкодування вартості послуг за договором та стягнення неустойки, моральної шкоди (а.с. 12, 132-134).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо безпідставності первісних позовних вимог, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду першої інстанції в цій частині і впливали на його законність.

А тому, підстав у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову не вбачається.

Разом з тим, задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості, який перебував у власності ОСОБА_4, укладений між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 11.05.2016 року, без відома та згоди ОСОБА_4, а тому, на підставі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, є недійсним.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Статтею 65 СК України визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Колегія суддів вважає, що для укладення вказаного вище договору про надання інформаційних послуг на продаж об'єкта нерухомості не потрібна обов'язкова письмова згода другого з подружжя, оскільки ця угода не відповідає ознакам, передбаченим ч. 3 ст. 65 СК України. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.

За таких умов, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року в частині задоволення зустрічного позову та вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Провадження № 22-ц/792/1181/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія №24