Справа № 323/1243/18
Провадження № 2/323/504/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 15.06.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у розмірі 13221,93 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем нараховано відсотки за кредитом та пеню в період перебування відповідача на військовій службі та в зоні бойових дій. Просить суд перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості. Також до заяви додав копію військового квитка та посвідчення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення виконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу(ч. 2ст. 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитної картки «Універсальна», у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 15.06.2010 року, згідно якої він ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Підписана відповідачем заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між відповідачем і банком договір про надання банківських послуг. Заявник ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів в році (п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків, за умови інформування позичальника, в тому числі шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

У випадку незгоди позичальника зі зміною Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити всю заборгованість перед банком (п.2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

У разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., позичальник зобовязався сплатити банку пеню, відповідно до встановлених тарифів (п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг).

В пункті 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку.

Згідно до розрахунку заборгованості, наданого до позовної заяви, банком станом на 31.03.2018 року нарахована заборгованість розміром 13221,93 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 521,05 грн., заборгованості по процентам в розмірі 10395,07 грн., комісії в розмірі 1200,00 грн. та судових штрафів в розмірі 1105,81 грн.

Згідно до копії військового квитка ОСОБА_3, він перебував на військовій службі з 26.01.2015 року по 08.04.2016 року.

Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, станом на 01.01.2015 року у відповідача був борг за тілом кредиту в розмірі 521,05 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 974,83 грн. та борг по комісії та пені в розмірі 1456,31 грн.

В період з 30.01.2015 року по 31.03.2016 року позивачу було заборонено ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом, штрафні санкції та пеню.

15.06.2015 року відповідачем було внесено 1602,78 грн. на погашення заборгованості по кредиту (згідно до наданого розрахунку).

Таким чином, з урахуванням погашення суми боргу в розмірі 1602,78 грн. та заборони нараховувати відсотки, штрафи та пеню в період часу з 30.01.2015 року по 31.03.2016 року, станом на 31.03.2016 року у відповідача залишилась сума боргу в розмірі 1349,41 грн., з яких: сума тіла кредиту 521,05 грн., сума відсотків 828,36 грн.

З 08.04.2016 року, з дня звільнення відповідача з військової служби, у позивача зявилося право нараховувати відсотки за наданим кредитом та штрафні санкції.

Відповідачем на погашення заборгованості за кредитом 06.03.2017 року внесено 383,18 грн., 22.03.2017 року 745,50 грн., 06.04.2017 року 662,61 грн., 21.04.2017 року 2564,04 грн., на загальну суму 4355,33 грн. (згідно до наданого позивачем розрахунку).

В період часу з 08.04.2016 року по 21.04.2017 року (дата внесення відповідачем останнього платежу) діяла процентна ставка 43,20% річних, тому розрахунок відсотків за даний період буде виглядати наступним чином: 521,05 грн. (сума тіла кредиту) / 100 * 0,12% (в день) * 368 дні = 230,10 грн.

Таким чином, станом на 21.04.2017 року заборгованість за відсотками становила 1058,46 грн. (230,10 грн.+828,36 грн.).

Сума комісії та пені станом на 21.04.2017 року була нарахована позивачем в розмірі 0,00 грн.

Отже, відповідач, шляхом внесення грошових коштів на погашення кредиту в період часу з 06.03.2017 року по 21.04.2017 року на загальну суму 4355,33 грн., погасив в повному обсязі заборгованість за процентами, яка на той час становила 1058,46 грн., суму комісії та пені, яка станом на 06.03.2017 року становила 1270,35 грн., та суму тіла кредиту в розмірі 521,05 грн.

Подальше нарахування відсотків та штрафних санкції з 21.04.2017 року є неправомірним, оскільки на цей час у відповідача було погашено всі боргові зобовязання за наданим кредитом, в тому числі і суму наданого кредиту.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до проведеного судом розрахунку, у відповідача станом на 31.03.2018 року заборгованість за наданим кредитом відсутня.

У звязку з відмовою у позові судові витрати згідно п.2 ч.2ст.141ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.509, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 11.06.2018 року.

Суддя О.П. Гуцал