Справа № 472/887/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2018 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Ставніченко А.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3, треті особи: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення від права на спадкування ОСОБА_3, треті особи Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_5

В обґрунтування позову зазначив, що 11.03.2015 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_6 Після смерті матері відкрилася спадщина, зокрема у вигляді житлового будинку з надвірними господарчими та побутовими спорудами, який розташований по вул. Одеська, 62 смт. Веселинове Миколаївської області.

Мати за життя заповіту не склала. Тому право власності за законом отримали її діти: син ОСОБА_1, донька ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7 Остання до смерті матері, а саме 02.01.2000 року померла, тому донька померлої ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_3, отримала в силу вимог ст. 1266 ЦК України, право на спадкування за правом представлення, як онука спадкодавця, яка спадкує ту частину спадщини, яка за законом належала б її матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини.

У шестимісячний строк від часу відкриття спадщини після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З такою заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач ОСОБА_3

ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини на користь відповідачки ОСОБА_3, про що подала до нотаріуса відповідну заяву.

Вказує, що протягом останніх років життя його мати будучи літньою людиною тяжко хворіла. Перебувала у безпорадному стані й потребувала постійного стороннього догляду. Перенесла ряд захворювань, повязаних з порушенням роботи опорно-рухового апарату.

Відколи його матір почала хворіти й до самої смерті, тільки він один за нею здійснював догляд, бо самостійно мати себе обслуговувати не могла. Вказую, що відповідачці було відомо про тяжкий стан її бабусі, про те жодного разу відповідачка не відвідувала у лікарнях покійну, коли вона лікувалася у стаціонарах, не надавала ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги, ані іншої допомоги по догляду, хоча мала реальну можливість надати відповідну допомогу.

У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник позов не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема зазначили, що твердження позивача є неправдивими, оскільки:

- Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку х чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

ОСОБА_6 була літньою людиною та хворіла, разом з тим вона не перебувала у безпорадному стані і до весни 2015 року фактично повністю сама себе обходила, зокрема: самостійно ходила на ринок та робила необхідні покупки;

- Хвороби на які посилається позивач не є підтвердженням безпорадного стану;

- з 02.03.2015 року ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в Веселинівській ЦРЛ та потребувала догляду. Разом з тим, твердження позивача, що ухилялася від надання ОСОБА_6 допомоги та догляду є неправдивими, оскільки як стверджує постійно приходила до бабусі та допомагала їй.

Представник Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області до зали судового засідання не зявився, про день час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, надав заяву про розглядати справу без присутності представника, спір вирішити на розсуд суду та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Третя особа ОСОБА_5 надала заяву, згідно якої вона просить суд розглядати справу без її присутності, позовні вимоги вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Надала свої письмові пояснення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.03.2015 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_6, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис під №27.

Судом було витребувано з Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу за №40/2015 заведеної після смерті ОСОБА_6 та встановлено наступне.

07 квітня 2015 року до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6

Факт рідства підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії VI-УР №1614252, де в графі мати зазначено «Боднарчук Людмила Александровна» (рос. мовою).

23.09.2015 року до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області через приватного нотаріуса звернулася ОСОБА_7 (після шлюбу - Кульбас) ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_6

Згідно довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області №702/02-12 від 13.03.2017 року, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 де і проживала на день смерті спадкодавець ОСОБА_6

Факт рідста підтверджується витягом № 5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_9, де в графі відомості про матір зазначено ОСОБА_6. Витягом №4 Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, згідно якого ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу, що відбувся 22 лютого 1983 року змінила прізвище на «Днєєву». Свідоцтвом про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3» серії І-ФП №040767, де в графі мати зазначено ОСОБА_7. Свідоцтвом про одруження серії І-ФП №114484, згідно якого ОСОБА_10, 17 жовтня 2015 року зареєструвала шлюб, та змінила прізвище на «Кельбас».

Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №221829, ОСОБА_7, померла 03 січня 2000 року в смт. Веселинове Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №04. Тому відповідно до ст. 1266 ЦК України, ОСОБА_3 (дівоче ОСОБА_7) Н.М. успадковує ту частину спадщини, яка б належала її матері якби вона була жива на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6

В свою чергу інший спадкоємець ОСОБА_5, подала заяву до нотаріуса про відмову від своє часки у спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 на користь її внучки ОСОБА_10 Факт рідства підтверджується свідоцтвом про народженням та свідоцтвом про одруження.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, померла ОСОБА_6 заповіт не склала.

Відповідно до документів, що були надані позивачем, померла ОСОБА_6 перенесла ряд захворювань, повязаних з порушенням опорно-рухового апарату, перенесла відкритий зі зміщенням перелом кісток лівого передпліччя.

Згідно наданим документам потребувала стороннього догляду (а.с. 21), довідкою Управління соціального захисту населення Веселинівської райдержадміністрації №2201/05-10 від 29.08.17 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, здійснював догляд за людиною похилого віку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка відповідно до заключення медичного закладу потребувала постійного стороннього догляду з 14.10.2014 року по 12.03.2015 року, та отримував компенсацію за здійснення догляду /а.с. 5/.

Відповідно до довідки про причину смерті ОСОБА_6 причина смерті генералізований атеросклероз /а.с.10/.

Судом було допитані свідки як зі сторони позивача та і зі сторони відповідача.

Свідки зі сторони Позивача:

Свідок ОСОБА_11 показала, що 40 років проживає по вул. Одеській по сусідству з ОСОБА_6, остання не була «лежача». Всю чоловічу роботу по домогосподарству здійснював син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_12. Вразі хвороби - допомогу здійснював син ОСОБА_13. ОСОБА_6 хворіла на серцеву хворобу. Якщо син ОСОБА_13 їй не допомагав, вона не змогла б здійснювати важку роботу. Їжу приносили невістка ОСОБА_12, деяку їжу готувала ОСОБА_6 сама.

Зазначає, що ОСОБА_3 не доглядала ОСОБА_6, так як постійно її там не бачила. Перед смертю ОСОБА_6 перебувала в лікарні, вказує що навідувала її, в лікарні бачила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 її навідували ОСОБА_6

Їй не відомо, щоб ОСОБА_6 просила ОСОБА_3 про допомогу, а остання їй в цьому відмовила. Бачила, що ОСОБА_3 5-6 років тому привозила ОСОБА_6 дрова.

Свідок ОСОБА_12 показала, що знала покійну ОСОБА_6, проживала з нею по сусідству. Вказує, що ОСОБА_6 допомагали син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_12., а також сусіди. Також вказує, що ОСОБА_3 бачила рідко у ОСОБА_6, не бачила, щоб вона допомагала ОСОБА_6

Вказує, що разом ходила з ОСОБА_6 на ринок, на якому ОСОБА_6 скуповувала продукти та інші речі, а допомагав куплені речі донести додому сусід ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що знала покійну ОСОБА_6, вказує крім ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ні кого не бали в домоволодінні ОСОБА_6, які їй допомагали. Вказує, що ОСОБА_6 погана пересувалася. Навідувала ОСОБА_6 в лікарні вдень, бачила біля неї ОСОБА_1 та його дружину. ОСОБА_6 не просила допомоги від кого не будь.

Свідки зі сторони Відповідача:

Свідок ОСОБА_15 показала, що її бабуся ОСОБА_16 перебувала в лікарні і вона її доглядала, бачила в лікарні ОСОБА_3, яка теж доглядала свою бабусю на імя «Люся». Перебували в одній палаті. Свою бабусю вона доглядала вночі, та бачила ОСОБА_3, сестру ОСОБА_3 Галину, чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4, а також племінника відповідача Івана.

Відповідач ОСОБА_17 та її сестра Галина через раз чергували в ночі біля своєї бабусі, та допомагали її, а саме кормили, купали, переодягали. Це відбувалося на протязі 1,5 тижня, позивача не бачила в лікарні, але зазначила, що в лікарні була лише вночі, і можливо позивач був в день, а тому його і не бачила.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що відповідача знає так, як ОСОБА_3 працювала барменом в барі «Трактир» його батька, а він працює в барі. Вказую, що ОСОБА_3 відлучалася з роботи, так як до неї навідувалася бабуся і вони разом сиділи за столом, ОСОБА_3 допомагала заносити сумки бабусі додому, коли остання йшла з базару, так відлучалася в лікарню до бабусі.

ОСОБА_19 показав, знає сімю ОСОБА_6, в тому числі ОСОБА_6, перебувала в добрих відносинах, зустрічалися часто, так як ОСОБА_6 ходила на базар, а після базару заходила до неї провідати, та зазначала, що часто бачить внучків ОСОБА_3 та Галю. Останній раз перед смертю бачила ОСОБА_6 в листопаді 2014 року. Вказує, що до неї приходив чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_20 та запитував де можна купити дрова для бабусі, вона йому дала пораду купити дрова в Лісхозі. ОСОБА_6 їй розповідала, що ОСОБА_20 привіз їй дрова, і дякувала їй, що вона допомогла ОСОБА_20 порадою де купити дрова.

Суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22, підставами відмови є те, що заява про виклик свідків була подана вже після початку судового розгляду по суті (ч. 3 ст. 91 ЦПК України). Крім того, свідок ОСОБА_21 є дружиною позивача, а тому є заінтересованою особою при вирішенні даного спору, так як результат розгляду спору впливає на матеріальне становище її чоловіка в тому числі і її.

Крім того, вказані свідки викликалися на підтвердити того факту, що позивач ОСОБА_1 був в лікарні біля своєї матері та надавав допомогу в чому числі купував ліки, вказаний факт відповідачем не оспорюється та визнається. Також в даній справі підлягає доказуванню факт не надання допомоги зі сторони відповідача, а не факт надання допомоги позивачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. ОСОБА_14 при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Важливе значення має обґрунтованість позовних вимог та наявність належних доказів на їх підтвердження, оскільки практика розгляду справ про усунення від права на спадкування свідчить про те, що позови, як правило, є необґрунтованими, тому в їх задоволенні суди відмовляють.

Суд зазначає, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_6 перебувала в безпорадному стані, незважаючи на той факт, що померла за життя з 14.10.2014 року і потребувала сторонньої допомоги, як це зазначено в довідки медичної комісії, про те це не свідчить, що остання перебувала в безпорадному стані, до моменту потрапляння в лікарню (02.03.2015 року) та по момент смерті (11.03.2015 року), вела як для свого віку активне життя: спілкувалася із сусідами, ходила на ринок, готувала по можливості не важкі для приготування страви, що підтверджується свідками з обох сторін.

Суд прийшов до переконання, що як позивач та і відповідач здійснювали догляд за ОСОБА_6, в тому числі і коли вона потрапила до лікарні перед смертю.

Під час судового розгляду предмет спору звівся до того, що позивач почав доводити, що він більше здійснював догляду за своєю матірю, ніж її онука, про те це не може бути причиною усунення від спадкування.

Крім того позивач зовсім не бере до уваги, що в силу закону він зобовязаний піклуватися про свою матір.

Статтею 172 СК України, передбачено, що дитина, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Якщо повнолітня дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, повязаних із наданням такого піклування.

Позивач посилається на довідку Управління соціального захисту населення, що він здійснював догляд за своєю матірю, яка потребувала стороннього догляду, про те цей догляд він повинен робити в силу закону. Крім того за цей догляд, що він має робити в силу закону, отримував від держави відповідну компенсацію.

В свою чергу відповідно до ст. 266 СК України, повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено, що ОСОБА_3 ухилялася від надання спадкодавцеві допомоги, не доведено перебування спадкодавця ОСОБА_6 в безпорадному стані, та потреби спадкодавцю ОСОБА_6 в допомозі саме від ОСОБА_3

Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги є необґрунтовані, а тому в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_23

Дата складання повного судового рішення 13.06.2018 року.