Справа № 203/2858/18
Провадження № 2-з/204/103/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову у справі № 203/2858/18 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування декларації про готовність до експлуатації обєкта нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки, скасування запису про право власності в реєстрі прав власності та усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2018 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа № 203/2858/18 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування декларації про готовність до експлуатації обєкта нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки, скасування запису про право власності в реєстрі прав власності та усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку. Зі справою до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення зазначеного позову.

В заяві про забезпечення позову позивач просив:

-накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

-заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: будівлю, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

-заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову у цій справі на нерухоме майно, а саме: будівлю, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви зазначено, що факт незаконного вибуття з комунальної власності спірного обєкта нерухомого майна встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року у цивільній справі № 2-3487/11. Таким чином, факт незаконним володінням нерухомим майном АДРЕСА_2, є встановленим та не підлягає доказуванню. Вказана квартира ніколи не передавалась ОСОБА_3 у власність, право власності чи користування нею за ОСОБА_3 не оформлювалось, що підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, зробленим в рішенні від 23 травня 2016 року. Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом за захистом законних прав власника вказаної квартири. Спір у справі між Дніпровською міською радою та відповідачем виник з приводу незаконного заволодіння комунальним майном, а саме зазначеною квартирою, шляхом визнання права власності за рішенням суду, відчуження якої було здійснено незаконно. При цьому, у разі не забезпечення позову, наступне відчуження квартири може в подальшому покласти на позивача тягар повернення майна від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. Арешт же вказаного нерухомого майна та заборона вчиняти дії відносно нього на час вирішення справи забезпечать його гарантоване збереження у відповідача до набрання законної сили судовим рішенням.

Справа з заявою про забезпечення позову передані мені, судді Самсоновій В.В., 07 вересня 2018 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, розглянувши дану заяву та додані до неї матеріали, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір стосовно квартири АДРЕСА_3.

Із всіх доказів, що висвітлюють події, вбачається, що у відповідача, можливо, у майбутньому може виникнути обовязок щодо повернення вищевказаної квартири, і такі обставини остаточно підлягають доказуванню у судовому засіданні, але для вирішення питання про вжиття заходів по забезпеченню позову для суду достатньо такої інформації для виключення обставин, за яких позов міг бути предявлений завідомо до неналежного відповідача та не стосується зазначеної квартири. Отже, такі обставини відсутні на час вирішення даної заяви.

Суду доведено належними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, може зробити не можливим, або значно утруднить виконання рішення суду, а для цього необхідно виключити найменшу можливість утруднення виконання рішення суду. Більш того, саме ця квартира є предметом спору у даній справі.

Таким чином, існує загроза можливості невиконання рішення суду за відсутності вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, обраний заявником захід забезпечення позову, суд вважає співмірним із заявленими вимогами, оскільки, як вже зазначалося вище, ця ж квартира є предметом самого спору у даній справі.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити дану заяву.

В свою чергу, вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову, судом враховано, що передбачені законом підстави для беззаперечного застосування до позивача зустрічного зобовязання, які передбачені випадками, зазначеними у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні, у звязку з чим зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Так само, згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 149, 150, 152, 153, 154, 157, 247, 258-261, 352-354, 431 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову у справі № 203/2858/18 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування декларації про готовність до експлуатації обєкта нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки, скасування запису про право власності в реєстрі прав власності та усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

До набрання рішенням суду у даній справі № 203/2858/18 законної сили накласти:

-арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

-заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: будівлю, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

-заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову у цій справі на нерухоме майно, а саме: будівлю, загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, кухні, двох коридорів та комори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про Дніпровську міську раду (стягувача) та ОСОБА_1 (боржника):

-Дніпровська міська рада, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26510514, місцезнаходження: 49601, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75.

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_4; фактично проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_5.

Зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Копію даної ухвали суду направити для виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк предявлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова