Справа № 375/282/18
Провадження № 2/375/212/18
Р І Ш Е Н Н Я
11.06.2018 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що 10.05.2017 біля 12 год. 40 хв. в
смт.Рокитне по вул.Жовтневій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruzer
Prado» д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимоги 10.1 та 14.2 Правил дорожнього руху України та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті чого автомобіль «Toyota Corolla» отримав механічні пошкодження.
Постановою судді від 31.05.2017 винною у даній ДТП визнана відповідач по справі.
На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2 належав на правах власності ТОВ «Український лізинговий Фонд» і згідно договору фінансового лізингу №4566-02/08/16-Н до Генерального договору фінансового лізингу №4566 від 28.07.2016 переданий у платне володіння та користування фермерському господарству «Заросянське». Під час ДТП за кермом автомобіля НОМЕР_2 був позивач і тому вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому під час ДТП, так як він переніс фізичну біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров»я та життя. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля позивач вимушений був змінити стан життя, вирішувати робочі питання та поїздки на іншому транспорті. Також за ініціативою відповідача приймав неодноразову участь у судових засіданнях різних інстанцій з приводу ДТП, що завдало немайнових втрат, моральних та фізичних страждань, які він оцінив у 50 тис. грн., які просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762 грн..
В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явилася.
Представник відповідача в судове засідання не з»явився, натомість подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно рішення Рокитнянського районного суду від 19.02.2018 скасований висновок Рокитнянського ВП в особі інспектора з дорожнього нагляду ОСОБА_3 від 09.06.2017 за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та зобов»язано Рокитнянський ВП розглянути по суті заяву ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та подав заяву, в якій позов не визнав, так як вважає винним у ДТП також позивача. Крім того, позивачем не надано доказів на підтведження обставин, якими він обґрунтовує позов в частині моральних страждань та просить слухати справу за його відсутності.
За вказаних умов суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, що узгоджується із вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України.
Дослідивши надані докази, відзив на позов та заперечення проти нього, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що 10.05.2017 біля 12 год. 40 хв. в смт.Рокитне по вул.Жовтневій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3 порушила вимоги 10.1 та 14.2 Правил дорожнього руху України та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті чого автомобіль «Toyota Corolla» отримав механічні пошкодження.
Постановою судді від 31.05.2017 винною у даній ДТП визнана відповідач по справі.
У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Ч.2 вказаної статті передбачені умови моральної шкоди: п.1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Поняття моральної шкоди визначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Суд вважає, що є підстави для задоволення позову, так як відповідачка 10.05.2017 дійсно спричинила дорожньо-транспортну пригоду за участю керованого нею та позивача автомобілів, при цьому автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 з її вини отримав механічні пошкодження.
В той же час суд не знаходить підстав для задоволеня позову в повному обсязі, заявленому позивачем на його користь, так як крім переліку в позовній заяві моральних страждань, які поніс позивач внаслідок ДТП та створення йому незручностей внаслідок пошкодження і ремонту автомобіля з 10.05.2017 до 17.06.2017, який знаходився у володінні підприємства згідно договору лізингу і який був в той день у користуванні позивача, інших доказів, які б підтверджували спричинені йому моральні страждання, позивачем не надано.
Так, позивач вказує, що в момент ДТП він переніс фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров»я, а головне страху за своє життя.
Але ніяких доказів (медичних висновків, експертиз, тощо) суду не надано.
Крім того, незрозуміло яким чином пов»язані незручності в роботі з пошкодженням автомобіля, так як пошкоджений автомобіль є службовим транспортом і не може впливати на вирішення побутових та сімейних проблем та на сімейний бюджет, так як ремонт автомобіля відбувався за рахунок страхових виплат.
Також з позовної заяви незрозуміло, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується (Постанова Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) .
При визначенні грошового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до ст.23 ЦК України суд враховує глибину душевних страждань позивача, який під час ДТП знаходився в автомобілі, ступеня вини відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення з врахуванням вимоги розумності і справедливості.
При цьому суд враховує матеріальне становище відповідача, яка має на утриманні малолітню дитину, яка також в момент ДТП знаходилася в автомобілі і понесла моральні страждання.
Суд не приймає до уваги твердження позивача, що звернення відповідачки до суду заподіяло також йому моральну шкоду, так як право особи звертатися до суду за захистом своїх прав та інтерсів передбачено в Конституції України та в цивільному законодавстві.
В даному випадку захист права та інтересів сторони у справі передбачений ч.5 ст.142 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов»язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Керуючись ст.ст.23, 1167 та 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) , ст.ст. 12, 13, 77-82, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково,
Стягнути з ОСОБА_2 ( смт.Рокитне, вул.Надрічна,20 Київської області) на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 ( смт.Рокитне, вул.Надрічна,20 Київської області) на користь ОСОБА_1 1762 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя