Справа № 342/38/18
Провадження № 2/346/903/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Гвіздецької районної лікарні №2 про виправлення помилкового запису в трудовій книжці,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він, пропрацювавши медичним працівником та заробивши відповідний стаж, вирішив оформити пенсію згідно статті 60 Закону №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991, якою передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, бо, відповідно до п. «е» частини першої статті 55 цього ж Закону, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909, до його складу входять, зокрема такі заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально - профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічні заклади, діагностичні центри; такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Листом від 26.10.2017 року № 84/В-15 Тлумацького об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області йому ОСОБА_1 роз`яснено, що записами трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 01.04.1976 р.) та актом звірки документів про стаж від 27.06.2016 року № 244 підтверджений період роботи позивача у районній номерній лікарні смт. Гвіздець з 02.10.1978 р. по 16.01.1983 р. масажист, а тому цей період роботи його зараховано до загального страхового стажу роботи, оскільки Переліком вищих і середніх спеціальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1992 року № 195 посада масажист не передбачена. У зв`язку із цим (і не тільки, бо також на той час не було підтвердження з РФ про службу його в армії з 25.05.1976 р. по 04.06.1978 р. у військовій частині № НОМЕР_2 на посаді фельдшер) йому було відмовлено виплатити грошову допомогу згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .
Так, відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, вони мають право на пенсію за вислугу років, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, то при призначенні пенсії за віком їм виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1191 (надалі - Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
З п. 4 Порядку №1191 випливає, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, ураховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно п. «е» частини першої ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, вбачається, що період роботи його у районній номерній лікарні смт. Гвіздець з 02.10.1978 р. по 16.01.1983 р. із зазначенням при цьому посади масажист не відповідає дійсності, адже він поступив на роботу в на той час заклад охорони здоров`я державної форми власності і був прийнятий на посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, при всьому цьому -згідно диплома про медичну освіту.
Внаслідок цього він став діяти згідно вимог спільного Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 діє «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція), тобто вимагати внести виправлення запису в трудову книжку за дати 02.10.1978 р. і 17.01.1983 р. (записи в трудовій книжці під номерами 5 та 6).
Згідно п. 2.14. Інструкції - У графі 3 трудової книжки працівника розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій" (v0257217-95, va257217-95, vb257217-95). Абзац третій пункту 2.14 із змінами, внесеними згідно з Наказом Мінпраці N 29 від 26.03.96, бо до цього було: «Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів"», а раніше діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 N 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, проте, з моменту прийняття вищеназваного Наказу вона не застосовується.
В той же час, коли допускаються роботодавцями при заповненні трудових книжок працівників помилки, їх потрібно виправляти, а помилки, зроблені в записах у трудових книжках працівників, можуть виправляти тільки роботодавці, які такі неточні записи допустили (п. 2.6 Інструкції), а якщо установа, яка зробила неправильний або неточний запис, ліквідована, то відповідний запис вносить і засвідчує печаткою її правонаступник, якщо немає правонаступника, то тоді виправляючий запис робить організація вищого рівня, якій підпорядковувалась установа, якщо не існує організації вищого рівня, якій підпорядковувалась ліквідована установа, тоді виправлення запису в трудовій книжці вносить облархів, держархів (п. 2.8 Інструкції).
Виправлені записи в трудовій книжці повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження, при цьому виправлення записів не може грунтуватися на показах свідків (п. 2.9 Інструкції).
В той же час, новий роботодавець працівника не має права робити виправлення неточного запису в трудовій книжці працівника, який зроблено попереднім роботодавцем працівника, бо зобов`язаний тільки посприяти працівнику вирішити проблему, що виникла.
Виправлення записів у внутрішньому блоці трудової книжки регламентує п. 2.10 Інструкції. Так, якщо в наказі про прийняття на роботу найменування посади працівника не відповідає штатному розпису, то тоді, якщо цю помилку виявлено після внесення відомостей про прийняття на роботу до трудової книжки працівника, видається наказ про внесення змін до пункту наказу, у якому неправильно зазначено назву посади або професії працівника та вносяться зміни до трудової книжки працівника. У цьому випадку виправлення запису у трудовій книжці здійснюють так. у графі 1 трудової книжки зазначається черговий номер запису, що є наступним порядковим номером з останнього запису, у графі 2 записується дата внесення змін, у графі 3 «Запис за № таким-то недійсний» та продовжують коректним варіантом запису: «Прийнятий за такою-то професією (посадою)», де й зазначають правильне найменування посади, а у графі 4 дату і номер уточнюючого наказу (розпорядження) роботодавця.
Також він ОСОБА_1 27.09.2017 р. звертався за сприянням вирішити питання до Городенківської ЦРЛ . Внаслідок звернення позивача до Городенківської ЦРЛ по даній лікарні був виданий наказ № 192-0 від 01 листопада 2017 року «Про зміни в штатних розписах», згідно якого наказано провести зміни в записах трудових книжок особам, яким допущено технічні помилки при прийомі та переведенні на посаду масажиста, бо згідно реєстру посад медичних працівників відповідно до Наказу Мінздраву СРСР № 900 від 26.09.1978 р. правильний запис має бути «медична сестра з масажу» (як доказ обставини належним чином засвідчені копії наказу № 192-0 від 01.11.2017, а також письмового повідомлення ОСОБА_1 від 01.11.2017 р. за 413/01-20).
В той же час на його звернення до відповідача від 26.10.2017 р. (вхідний номер 30), яким він просив відповідача здійснити виправлення записів 5 та 6 в трудову книжку, тобто привести їх до існувавших штатних розкладів в період з 02.10.1978 р. по 17.01.1983 р. в районній номерній лікарні смт. Гвіздець, відповідачем не вирішено до тепер, що й змушує позивача за захистом порушеного соціального права звернутися до суду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, з невідомих для суду причин, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, відзвиву на позовну заяву суду не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
На підставі викладеного та спільного Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 , «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» та керуючись ст. 247 ч.2, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення складено 12.06.2018р.
Суддя Потятинник Ю. Р.