Єдиний унікальний номер № 225/454/18
Провадження № 2/225/384/2018
Головуючий у справі: ОСОБА_1
Дзержинський міський суд Донецької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 червня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Бондарчук Т.І.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду у м. Торецьку цивільну справу за позовною заявою військово-цивільної адміністрації у м. Торецьк, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В січні 2018 року позивачем подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_5 є матір'ю двох малолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. В зв'язку з тим, що мати дітей ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, вихованням дітей не займалася, 13.10.2016 малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька, а малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, була влаштована до дитячого відділення Центральної міської лікарні м. Торецька, де і знаходяться по теперішній час.
Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, а саме зі слів матері.
В грудні 2016 року служба у справах дітей вже зверталась до суду з позовною заявою щодо позбавлення відповідача по справі батьківських прав стосовно її малолтніх дітей, але було відмовлено у задоволенні позовних вимог та попереджено ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до способу життя та виховання своїх малолітніх дітей. Окрім того, на орган опіки та піклування було покладено контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей.
Проте, з моменту винесення вищезазначеного рішення суду ОСОБА_5 свого ставлення до виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей не змінила, дуже рідко відвідувала дитину, що перебуває в ІДСПРД м. Торецька, а доньку, що перебуває в дитячому відділенні ЦМЛ м. Торецька, не відвідує з липня 2017 року до теперішнього часу.
Крім того, з 2015 року сім'я ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку в службі у справах дітей як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах, знаходилася під соціальним супроводом в Центрі соціальних служб сім'ї, дітей та молоді, але проведена з ОСОБА_5 профілактична робота результатів не дала.
Відповідач ОСОБА_5 належних висновків не зробила, навпаки продовжує злісно ухилятися від виконання батьківських обов'язків відносно дітей, за місцем свого проживання остання не створила належних житлово-побутових умов для повноцінного розвитку та виховання дітей, продовжує зловживати спиртними напоями, з дітьми не спілкується, не займається їх вихованням, не цікавиться їх здоров'ям, не приділяє уваги дітям, не проводить з дітьми вільний час, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Не працює та веде асоціальний спосіб життя, отримує грошову допомогу як одинока матір, яку витрачає не за призначенням, не надаючи матеріальної допомоги дітям.
Тому, вважає доцільним позбавити відповідача по справі батьківських прав стосовно малолітніх дітей і стягнути аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів кожного місяця та продовжувати до досягнення дітьми повноліття.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.
Належно повідомлена відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 280 ЦПК України заочно.
Вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач по справі ОСОБА_3 є матір'ю двох малолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19; 20).
На теперішній час малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька, а малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться в дитячому відділенні Центральної міської лікарні м. Торецька, де займаються їх вихованням, створюють всі необхідні умови для їх розвитку.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17.05.2017 Виконавчому органу Торецької міської ради, яка діяла в інтересах малолітніх дітей, було відмовлено в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно її малолітніх дітей. При цьому, ОСОБА_5 було попереджено про необхідність змінити ставлення до способу життя та виховання малолітніх дітей. Також, на орган опіки та піклування покладено контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей.
Проте, з моменту ухвалення зазначеного рішення суду ОСОБА_5 свого ставлення до виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей не змінила, дуже рідко відвідувала дитину, що перебуває в ІДСПРД м. Торецька, а доньку, що перебуває в дитячому відділенні ЦМЛ м. Торецька, не відвідує з липня 2017 року, до теперішнього часу (а.с.8).
Також, судом з'ясовано, що відповідач по справі ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, отримує грошову допомогу як одинока матір, яку витрачає не за призначенням, не надаючи матеріальної допомоги дітям (а.с.14), за місцем проживання характеризуються тільки посередньо. Відповідач по справі проживає окремо від малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не цікавиться їх здоров'ям та життям, не створює їм умов для духовного і фізичного розвитку, участі в їх вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, тобто всіляко ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, тощо (а.с. 12; 13).
Наряду з цим, військово-цивільна адміністрація м.Торецьк Донецької області у своєму висновку визнала доцільним позбавити відповідача по справі ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3-4).
З огляду на це, суд зазначає.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись водному з них.
Відповідно до п. 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.
Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення від обов'язків по вихованню дітей, так як вона розуміє свою поведінку та не зважаючи на це, продовжує свідомо нехтувати своїми обов'язками.
За таких обставин, суд вважає, що відповідача по справі ОСОБА_5. необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення її батьківських прав по відношенню до дітей є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дітей, оскільки відповідач своєю поведінкою шкідливо впливає на дітей, їх фізичний та моральний розвиток.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, які залишилися без материнського піклування, відповідача, яка не є інвалідом, на утриманні ніхто не знаходиться, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.
За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині також повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, ст.150, 164, 165, 166, 180, 183 СК України, суд,-
Позовні вимоги військово-цивільної адміністрації у м. Торецьк, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Торецька Донецької області на користь Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Маяковського, 24а, ідентифікаційний код 41552929 ) на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2018 до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а після аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на доньку ОСОБА_3 щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Роз'яснити ОСОБА_5 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення був складений 15 червня 2018 року.

Суддя Є.В. Челюбєєв