Справа №489/5975/17
Провадження №2/489/882/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 липня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя - особа Миколаївська міська рада про визнання права власності за набувальною давністю,
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на квартиру АДРЕСА_1. Позивач посилається на те, що вона проживає у вищезазначеній квартирі з 1999 року, оскільки її власник ОСОБА_5 померла, а її донька ОСОБА_4, не отримувала свідоцтва про право на спадщину та не проживає в зазначеній квартирі. Зазначає, що ОСОБА_4 є громадянкою Російської Федерації та на час смерті матері постійно проживала в місті Москва. Жодних послуг за комунальні та інші послуги не сплачувала, житлом не цікавилася, витрати по його утриманню не несла.
Позивач та представник позивача на задоволення позовних вимог налягали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, судове доручення суду повернуто без виконання.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила рішення прийняти на розсуд суду за наявними матеріалами справи та відповідно до норм чинного законодавства.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1993 року виданого Міською службою приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5.
ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, свідченням чого є актовий запис про смерть № 2515 від 31 травня 1999 року.
Як зазначає позивачка, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.
Як вбачається зі спадкової справи № 380/99 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулася з заявою до другої Миколаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але більше жодних дій на документів нею не долучено. Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 не отримувала.
Згідно виписки з особового рахунку НОМЕР_2 від 17.08.2017 року за вих.. № 1639, власником особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1 була ОСОБА_5, після її смерті стала ОСОБА_3 (а.с. 11).
Як вбачається з квитанцій, які долучені до матеріалів справи, позивачкою здійснений капітальний ремонт в квартирі АДРЕСА_1.
Відповідно до акту про проживання підписаного сусідами та працівниками житлово-комунальної контори № 17 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 21.11.2017 року, за адресою: АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_3 з 1999 року по теперішній час.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду
Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав»,при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2ст. 344 ЦК України).
Частиною 1 ст. 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно з ч. 3 цієї статті, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено ЦК України.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Як встановлено судом позивачка з 1999 р. добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується квартирою АДРЕСА_1
У зв'язку з тим, що відповідач не висуває вимоги про повернення нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позивачка є добросовісним володільцем нерухомого майна. Факт володіння нерухомим майном позивачка не приховувала. Тобто на протязі 18 років позивачка добросовісно, безперервно та відкрито володіє даним нерухомим майном, таким чином є правові підстави для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в порядку ч. 1 ст. 344 ЦК України.
Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, позовні вимоги позивачки про визнання за нею право власності за набувальною давністю є правомірними і законними, виходять із правовідносин, пов'язаних з набуттям права власності. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено.
Враховуючі викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя - особа Миколаївська міська рада про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста Миколаєва.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання: Російська Федерація, АДРЕСА_5.
Третя особа: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева
Повний текст судового рішення складено «11» вересня 2018 року.