Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/306/18
Провадження по справі № 2/514/207/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - П.А. Кравченко,

при секретарі секретарі - Н.М. Мельниченко,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1; ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 В`ячеслава Миколайовича представниками якого є ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тарутинська селищна рада Тарутинського району Одеської області про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся позивач ОСОБА_4 представниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тарутинська селищна рада про відшкодування збитків, в якому просить суд:

- відшкодувати заборгованість за комунальні послуги, збитки спричинені в наслідок руйнування обєктів нерухомості, які належать ОСОБА_4 з ОСОБА_3 185714грн. 92коп.- матеріальних збитків, а також відшкодувати судові витрати у розмірі 2657грн. 15коп., з яких 1857 грн.15коп.- судовий збір та 800 грн.- правнича допомога.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку № 131 розташованого за адресою в смт. Тарутине, вул. Квіткова (Дзержинського) буд №13, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.02.2018 року та копією рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 28.03.2013 року.

22.08.2016 року представником позивача ОСОБА_5 було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку, який належить на праві власності ОСОБА_4 Відповідно до умов зазначеного договору продавець ОСОБА_4 в особі представника зобовязується передати у власність покупцю ОСОБА_3, а покупець ОСОБА_3 зобовязується прийняти у власність будинок №131, розташований за адресою Одеська область Тарутинський район, смт. Тарутине, вул.Квіткова (Дзержинського).

Договір купівлі-продажу повинен бути укладеним та нотаріально посвідченим не пізніше 30.06.2017 року. Купівля продаж будинку мала бути вчинена за суму 169000 гривень, що повинно було бути еквівалентно 6500 доларів США. Розрахунок повинен був проводитися поступово: при укладені попереднього договору покупець повинен був передати 2600 грн., що еквівалентно 100 доларам США, 30.10.2016 року 26000грн., що еквівалентно 1000 доларам США, 30.12.2016 року 52000 грн., що еквівалентно 2000 доларів США.

До укладення попереднього договору, відповідач 12.07.2016 року оселився в зазначеному будинку на правах наймача житла, згодом він вирішив придбати цей будинок. В подальшому відповідач відмовився від оформлення договору, та на вимогу позивача 06.10.2017 року звільнив житловий будинок.

За час проживання (з 12.07.2016 року по 06.10.2017 року) в житловому будинку №131 розташованому за адресою Одеська область, Тарутинський район, смт Тарутине вул.. Квіткова (Дзержинського) відповідачем без дозволу власника будинку позивача (ОСОБА_4М.) було розпочато будівельні роботи як в самому житловому будинку так у надвірних спорудах, а саме були зруйновані дві веранди, 1973 року побудови, площею 9,6 кв./м та 6,5 кв./м, згідно технічного паспорту зазначених літерами «А» та «а-2»; сарай 1973 року побудови, площею 31.7 кв./м., згідно технічного паспорту зазначеного літерою «В»; підвал, 1973 року побудови, площею 16,2 кв./м., згідно технічного паспорту зазначеного під №1, чим заподіяв збитки власнику на суму 181516 грн. (вартість будівельних робіт та матеріалів)

Спричинення зазначених збитків підтверджується комісійним актом обстеження житлового обєкту Тарутинської селищної ради від 13.09.2017 року, за участю представника позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3, дефектним актом № 287 від 12.12.2017 року, локальним кошторисом на будівельні роботи, відомістю ресурсів до локального кошторису, зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва.

Крім того, у звязку з руйнуванням відповідачем веранди ПАТ «Одесагаз» відєднало газопостачання будинку. Борг за спожитий газ станом на 23.11.2017 року відповідно до довідки складає 98 грн.43.коп., відповідно до акту виконання робіт вартість пустко - налагоджувальних робіт складає 2847 грн.43.коп.

Відповідно до довідки КП «Тарутинське ВУЖКГ» заборгованість за комунальні послуги (вивіз сміття) за період з 01.08.2016 року по 01.06.2017 року, складає 253 грн.94 коп.

Загальна сума вартості заподіяних збитків, спричинених ОСОБА_3 складає 184715 грн.80 коп.

Судові витрати понесені позивачем складаються з 1847 грн.16 коп. судового збору та 800 грн. на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи. А також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися з даним позовом.

В ході судового розгляду даної справи представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання призначене на 21.03.2018 року не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання ним поштового відправлення. В судове засідання призначене на 25.04.2018 року, 16.05.2018 року, 12.06.2018 року не зявився про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «адресат не проживає» та підтверджується оголошенням про виклик відповідача в судове засідання та про час і місце розгляду справи, розміщеним на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://tr/od.court.gov.ua. Тарутинського районного суду Одеської області

Третя особа Тарутинська селищна рада до суду не зявилася, просить розгляд справи здійснювати без її участі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Тарутинський районний суд Одеської області встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати;

Судом встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 належить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вулиця Дзержинського, будинок 131. (а.с.19)

Відповідно до попереднього договору купівлі продажу будинку від 22.08.2016 року ОСОБА_4, продавець в особі представника зобовязувався передати у власність (продати) покупцю ОСОБА_3, а покупець ОСОБА_3 зобовязувався прийняти у власність (купити) у продавця будинок №131 який знаходиться за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Квіткова (колишня назва Дзержинського). Договір купівлі - продажу мав бути укладений сторонами та нотаріально посвідчений не пізніше ніж 30 червня 2017 року. Купівля продаж будинку мала бути вчинена за суму 169000 гривень, що повинно було бути еквівалентно 6500 доларів США. Розрахунок повинен був проводитися поступово: при укладені попереднього договору покупець повинен був передати 2600 грн., що еквівалентно 100 доларам США, 30.10.2016 року 26000грн., що еквівалентно 1000 доларам США, 30.12.2016 року 52000 грн., що еквівалентно 2000 доларів США (а.с.10-11).

Згідно претензії від 29.07.2017 року ОСОБА_3 повідомлено про не виконання умов попереднього договору купівлі продажу будинку від 22.08.2016 року та запропоновано повернути власнику отриманий будинок та сплатити 5% від суми авансу, що складає 160 доларів США. (а.с.38)

Відповідно до Технічного паспорту від 21.12.2012 року житловий будинку № 131 смт Тарутине вул. Дзержинського складається з: літ «А» житлового будинку загальна площа 79.5 кв./м (веранда 9.6 кв./м., веранда 6.5 кв./м., кухня 14.0 кв./м., житлове приміщення 14.6 кв./м., житлове приміщення 17.6 кв./м., житлове приміщення 17.2 кв./м.); літ «В» сарай загальна площа 31.7 кв./м.; літ «Г» убиральня загальна площа 1.0 кв./м.; надвірні споруди; інженерні споруди. (а.с.4-9)

Згідно акту обстеження житлового будинку №131 смт Тарутине вул. Квіткова від 13.09.2017 року складеного головним архітектором Тарутинського району, членом виконкому Тарутинської с/р ОСОБА_6, директором БТІ, депутатом с/р ОСОБА_7 секретарем комісії ОСОБА_8 споруди, а саме дві веранди площею 19.6 кв./м. на момент обстеження відсутні; сарай площею 31.7 кв./м. фактично відсутній; басейн для води фактично відсутній; підвал фактично відсутній. (а.с.15)

Відповідно до дефектного акту №287 від 12.12.2017 року, локального кошторису на будівельні роботи, вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів складає 181516 грн. (а.с.24-33), акту №3 на виконання будівельно-монтажних робіт, з врізання та пуску газу складає 2847 грн. (а.с.34), довідки про заборгованість за спожитий газ станом на 23.11.2017 року складає 98 грн.43 коп. (а.с.35).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вказані збитки були спричинені відповідачем внаслідок його не правомірних дій, а саме виконання ним будівельних робіт у зазначеному будинку, а також не сплата відповідачем за комунальних послуг, споживання газу під час проживання у будинку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: витрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до ч.11 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Таким чином, протиправною поведінкою, з якої виникає обов'язок відшкодувати завдану нею шкоду, є поведінка, якою порушується право як в об'єктивному його значенні, так і суб'єктивне право Позивача, що останнім в свою чергу не обгрунтовано та у подальшому не підтверджено жодним доказом.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові можуть бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.49 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а саме вину відповідача у здійсненні ним будівельних робіт у зазначеному будинку та користування комунальними послугами за час проживання у будинку.

Разом з тим, представниками позивача не надано суду жодних доказів, які б підтверджували обставини, зазначені у позовній заяві, а саме, що відповідач ОСОБА_3 на правах наймача заселився та проживав у зазначеному будинку з 12.07.2016 року по 06.10.2017 року та ним здійснювались будівельні роботи.

Як було встановлено в судовому засіданні, сума з збитків які позивач поніс в наслідок зруйнування веранди площею 19.6 кв./м, сараю площею 31.7 кв./м. та підвалу значно перевищує суму, за яку позивач планував продати будинок відповідачу. Зазначена сума була погоджена сторонами при укладанні попереднього договору купівлі-продажу. Як пояснила представник позивача ОСОБА_2 сума спричинених збитків перевищує вартість будинку з тих підстав, що будинок 1973 року побудови є застарілим та потребує капітального ремонту.

Судом було встановлено, що технічна інвентаризація вказаного житлового будинку відповідно до Технічного паспорту останній раз проводилась 21.12.2012 року.

Суд не приймає до уваги пояснення громадянина ОСОБА_9, про те, що він бачив, як ОСОБА_3В здійснював будівельні роботи у житловому будинку, які були подані разом з позовною заявою, оскільки обставини зазначені у заяві не були підтверджені заявником та досліджені у судовому засіданні. Під час судового розгляду від представників позивача були відсутні будь- які клопотання з приводу допиту свідка ОСОБА_9

Суд критично оцінює дефектний акт та локальний кошторис, який був складений інженером проектувальником ОСОБА_10 та не може на думку суду сприйматись як належний доказ, оскільки у матеріалах справи відсутні будь які посилання, що зазначена особа має повноваження на проведення відповідних розрахунків та є кваліфікованим спеціалістом у цій галузі. При виконанні певного виду робіт підряднику у відповідності до законодавства України необхідно пройти відповідну атестацію та сертифікацію, відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687, постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік окремих видів проектних та будівельно-монтажних робіт, інженерних вишукувань для будівництва, надання інжинірингових та інших послуг, які потребують відповідної атестації виконавця» від 06 квітня 1998 року № 451).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача ОСОБА_11 у здійсненні будівельних робіт та не сплати за комунальні послуги на час проживання у вказаному будинку.

Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність вини відповідача ОСОБА_3В, а у відповідності до вимог статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, задоволенню не підлягають.

Згідно статті ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, повязані із розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору, а також витрат на професійну правову допомогу не підлягають задоволенню.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 представником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тарутинська селищна рада про відшкодування збитків є недоведеними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.2, 4,12,13,49,81,89,141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 22,386,1166,1192 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 В`ячеслава Миколайовича представниками якого є ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тарутинська селищна рада Тарутинського району Одеської області про відшкодування збитків - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13.06.2018 року.

Суддя П.А. Кравченко