Справа № 640/9676/15-ц
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

"05" вересня 2018 р.

Київський районний суд міста Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю:

секретаря - Черниш О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 640/9676/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл житлового будинку та земельної ділянки, припинення права спільної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким встановити для ОСОБА_1 право постійного безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки №2 за кадастровим НОМЕР_3, площею 0,0467 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 для проходу та обслуговування гаражу літ.З. В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням від 13 квітня 2017 року задоволений його позов, згідно з рішенням йому був виділений, серед інших споруд, гараж літ.З, який межує з земельною ділянкою відповідача, а відповідачу - гараж літ.Д, який межує з моєю земельною ділянкою. За таких обставин кожному з нас необхідно було встановити сервітут для обслуговування гаражів. Це було прямо передбачено судовою будівельно-технічною експертизою №11282/6656 від 29.06.2016р., яку суд поклав в основу свого рішення. Однак, для відповідача суд встановив такий сервітут, а для нього - ні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник заяву підтримали, надали відповідні пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти ухвалення додаткового рішення заперечував з тих підстав, що позивачем в уточненій позовній заяві, не висувалась вимога щодо встановлення позивачу земельного сервітуту; поділ земельних ділянок було здійснено не на підставі висновку експерта, а згідно порядку користування ними, що склався у позивача та відповідача, тобто на підставі складених землевпорядником та підписаних як позивачем так, і відповідачем актів визначення меж користування частинами земельних ділянок.

Суд, вислухавши заяву, думку учасників справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з уточненої позовної заяви (а.с. 110-112) та щодо якої сторони давали пояснення, позивач просив:

«1. Розподілити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та земельні ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, між співвласниками згідно належних їм часток та порядку користування, що склався.

2. Виділити в натурі частку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) у житловому будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, зі спільної часткової власності, а саме: житловий будинок літ. «А-1» (приміщення 1-4, 1-5, 1-6, 1-7), площею 29,9м2; прибудова літ. «А 11-1» (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-8, 1-9), площею 47,9м2; прибудови літ. «а» (приміщення - І, III) площею 10,6м2; ґанок літ. «а1»; вбиральня літ. «Г»; душ літ. «Е» вартістю 1 778,00 грн.; гараж літ. «З»; сарай літ. «И»; льох літ. «К»; ворота «№1»; колодязь «№3»; огорожа «№4»; замощення «І», визнавши за ним на вказані об'єкти право особистої власності, залишивши існуючу поштову адресу.

3. Виділити в натурі частку ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) у житловому будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, зі спільної часткової власності, а саме: житловий будинок літ. «А-1» (частина приміщення 2-2, приміщення 2-3, 2-4), площею 37,2м2; прибудова літ. «А1-1» (приміщення 2-1, частина 2-2, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8), площею 61,7м2; тамбур літ. «а2», (приміщення II), площею 2,3м2; ґанок літ. «а3»; гараж літ. «Д»; огорожа «№2»; хвіртка «№5»; хвіртка «№6»; зливна яма «№7»; огорожа «№8»; замощення «II», визнавши за ним на вказані об'єкти право особистої власності та надавши поштову адресу: АДРЕСА_2.

4. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) та на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

5. Виділити в натурі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) частину №1 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, площею -0,0533га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, згідно акта визначення меж користування частинами земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_3, визнавши за ним право власності на вказану ділянку

6. Виділити в натурі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_4, площею - 0,0227га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, згідно акта визначення меж користування земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на вказану ділянку.

7. Виділити в натурі ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) частину №2 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, площею - 0,0467га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, згідно акта визначення меж користування частинами земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер -НОМЕР_3, визнавши за ним право власності на вказану ділянку.

8. Виділити в натурі ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_5, площею 0,0231га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, згідно акта визначення меж користування земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на вказану ділянку.

9. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3 (площа -0,1000га), НОМЕР_4 (площа - 0.0227га) та НОМЕР_5 (площа - 0.0231га). що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

10. Встановити для ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, то зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) право постійного безоплатного земельного сервітуту на ділянку (площа - 0,0013га) частини № 1 земельної ділянки (площа - 0,0533 га) для проходу та обслуговування будинку та гаражу літ. «Д», залишивши ворота №1 та в'їзд в користуванні ОСОБА_1.»

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2017 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені у зазначеній частині вимог, відмовивши лише в частині вимог щодо присвоєння поштової адреси житловому будинку, який виділено в натурі ОСОБА_4

Таким чином, в уточненій позовній заяві, яка була предметом розгляду, не зазначені вимоги щодо встановлення для позивача права постійного безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки №2, площею 0,0467 га, для проходу та обслуговування гаражу літ.З.

Сам по собі факт зазначення в судовій будівельно-технічній експертизі №11282/6656 від 29.06.2016р. варіантів щодо поділу земельної ділянки та встановлення сервітуту не є підставою для винесення додаткового рішення, оскільки саме позивач, який наділений правом визначати предмет позову, не заявляв вимог щодо встановлення йому сервітуту, тому суд не міг вийти за межі позовних вимог.

Більш того, заявляючи уточнений позов, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що «… У справі ХНДІСЄ ім.засл.проф М.С. Бокаріуса була проведена судова будівельно-технічна експертиза № 11282/6656 від 29.06.2016р., яка запропонувала один варіант розподілу домоволодіння, який його повністю влаштовує та два варіанти розподілу земельної ділянки, з якими він погодитися не може. Оскільки між ними склався фактичний порядок користування спільною земельною ділянкою, виконавець землевпорядних робіт ОСОБА_6 склав два акти визначення меж користування земельними ділянками за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4».

Таким чином, позивач свідомо обґрунтував підстави розподілу земельної ділянки саме таким чином, який вказано в уточненому позові.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Враховуючи, що позовних вимог про встановлення для позивача права постійного безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки №2, площею 0,0467 га, для проходу та обслуговування гаражу - не заявлялись, то підстави для прийняття додаткового рішення відсутні, тому заява позивача задоволенню не підлягає, що не позбавляє позивача права звернутися з новим позовом з приводу вказаних вимог.

Керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 640/9676/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл житлового будинку та земельної ділянки, припинення права спільної власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.09.2018 року.

Головуючий -