Справа № 629/4598/17
Номер провадження 2/629/293/18
06.09.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участю секретаря - Габор В.В.,
позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,
представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2,
відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3,
представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання та повернення дитини, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів, -
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про відібрання її доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від відповідача ОСОБА_3 і повернення дитини їй; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і повернення їй дитини. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду від 13 вересня 2011 року було визначено з нею (справа №2025/2-1273/11). 30 квітня 2016 року її колишній чоловік ОСОБА_3, коли вона перебувала на роботі, з її дозволу прийшов до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №142» Харківської міської ради і забрав дитину, пообіцявши її повернути 10 травня 2016 року. Після 10 травня 2016 року ОСОБА_3 дитину їй не повернув та без її згоди утримує доньку у себе вдома.
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ї представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з зустрічним позовом погодились.
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 не визнали, підтримали вимоги зустрічного позову з підстав, викладених у ньому.
Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовом Служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням думки щодо позовних вимог, викладеної у висновку про визначення місця проживання дитини.
Представник третьої особи за зустрічним позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив.
Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2009 року.
Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини ОСОБА_5 було встановлено разом з матір'ю.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовомОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Вона не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, є фізичною особою-підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

30 квітня 2016 року ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_1 забрав доньку ОСОБА_5 до свого місця проживання. З того часу і до сьогодні ОСОБА_5 проживає разом з батьком.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_5 навчається у Катеринівській загальноосвітній школі Лозівської районної ради Харківської області. Дівчинка проживає разом з батьком - ОСОБА_3 Він приділяє багато уваги своїй доньці, контролює виконання домашніх завдань, за потреби допомагає їй, цікавиться її навчанням. Батько співпрацює зі школою, класним керівником. Мати дитини за час навчання доньки, у школі з'явилася 2 рази, перед судовими засіданнями.

Крім того, ОСОБА_5 другий рік здобуває додаткову освіту у творчих об'єднаннях художньо-естетичного напряму Будинку дитячої та юнацької творчості Лозівської районної ради. Вона є вихованкою гуртків «Образотворче мистецтво», «Мистецтво нашого народу», «Писанкарство».

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.03.2018р., складеного Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області, ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_5 мешкає за адресою: Харківська обл., Лозівский район, с. Катеринівка, вул. Могильченка, буд. 30, у приватному будинку, який складається з 4-х кімнат, загальна площа 93,5 кв. м. В результаті обстеження виявлено, що в будинку тепло, охайно, дитина має окрему кімнату, в наявності нові меблі, побутова техніка, дитячий одяг і взуття відповідно сезону та потреб, предмети особистої гігієни та все необхідне для навчання. Мати дитини не брала участь у вихованні доньки протягом періоду проживання доньки з батьком. Між батьком та донькою дружні, довірливі стосунки. Дівчинка доба, весела, добре йде на контакт з односельцями, відвідує гуртки творчості, добре навчається.

Службою у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 03.09.2018р. надано висновок про визначення місця проживання дитини, з якого вбачається наступне.

30 серпня 2018 року спеціалістом служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області проведена бесіда з малолітньою дитиною ОСОБА_5 з метою з'ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків. Під час бесіди ОСОБА_5 повідомила, що однаково любить як маму, так і тата. Дівчинка висловила бажання проживати разом з батьком ОСОБА_3 та щотижня бачитись з мамою ОСОБА_1

Питання про надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_3 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лозівської районної державної адміністрації 31 серпня 2018 року. Членами комісії прийнято одноголосне рішення щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_3

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 171 СК України, регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, на турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Така правова позиція викладена і Верховним Судом України в постанові від 14.12.2016р. у справі № 6-2445цс16.

Таким чином, вищезазначене положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

При цьому, вимоги національного законодавства, а саме: ст. 21, 22, 24, 51 Конституції України, ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи. Відповідач за зустрічним позовом не позбавлена права у побаченнях та спілкуванні зі своєю дитиною.

Судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з батьком.

Враховуючи викладене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та участь батьків у її вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з її батьком ОСОБА_3

Також підлягає задоволенню вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, оскільки згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Враховуючи обґрунтованість вимог зустрічного позову, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 про відібрання і повернення дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання та повернення дитини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, з її батьком - ОСОБА_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Могильченка, буд. 30.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 березня 2018 року і до досягнення донькою повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи також до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: Харківська обл., Нововодолазький район, с. Старовірівка, вул. Центральна, буд. 76.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, адреса: Харківська обл., Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Могильченка, буд. 30,ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, адреса: Харківська обл., Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Слобожанська, буд. 18.

Третя особа - Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, адреса: Харківська обл., м. Лозова, вул. Лозовського, 10-а.

Суддя О.Г. Попов

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2018 року