Єдиний унікальний номер 741/828/18
Провадження № 2/741/472/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 08 серпня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

позивача та її представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії НОМЕР_2 право на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Носівське» м. Носівка Чернігівської області. ОСОБА_3 на день смерті проживала у службовому будинку відділення радгоспу с. Мала Носівка Носівського району Чернігівської області. Вона (позивач) постійно доглядала за матір'ю, провідувала її, допомагала по господарству, після її смерті організовувала поховання і поминальні обіди, вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном. У березні 2018 року вона (позивач) зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті матері, але нотаріус роз'яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном та родинні відносини з померлою, а також через відсутність оригінала сертифіката.

ОСОБА_2 просила:

- встановити факт, що ОСОБА_3 була її матір'ю;

- встановити факт, що вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3;

- визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 належало ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги ОСОБА_2, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП «Носівське», на її ім'я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 256 від 26 вересня 1996 року, що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 27).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 за життя складала заповіт, а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном та родинні відносини з померлою, а також через відсутність оригінала сертифіката, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 303/02-31 від 5 березня 2018 року (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити те, що ОСОБА_3 була її матір'ю, у зв'язку з тим, що свідоцтво про її смерть не збереглося, в різних документах по різному зазначено її прізвище, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, поясненнями позивача, її представника.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що вона добре знала ОСОБА_3, оскільки працювала разом із нею. Позивач є дочкою ОСОБА_3, до смерті останньої доглядала за своєю матір'ю, допомагала по господарсту, а після її смерті доглядала за спадковим майном.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що позивач є його корлишньою дружиною та дочкою ОСОБА_3 До дня смерті позивач постійно доглядала за матір'ю, допомогала по господарсту, а після її смерті залишила собі на зберігання документи останньої та речі домашнього вжитку.

Показання свідків суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони добуті відповідно до чинного законодавства, узгоджуються з іншими доказами, підтверджують обставини, на які посилалася позивач.

Добуті по справі докази підтверджують те, що ОСОБА_3 була матір'ю ОСОБА_2 та те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення фактів родинних відносин та прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері.

Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначені факти.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення фактів родинних відносин та прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за нею права на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_4, був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11).

Позивач не має можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, була матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, право на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 256 від 26 вересня 1996 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий