Справа № 463/5466/17
Провадження № 2/463/754/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з - Заставній С.Л.

з участю представника позивача - Короті О.С.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» до ОСОБА_3, третьої особи: ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути з останньої на його користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 2600 грн., заподіяних пошкодженням належного йому автомобіля марки «Шкода Фабіа», р.н. НОМЕР_1. Позов мотивує тим, що 07.09.2017 на АЗС «Shell» на вул. Стрийській, 55 у с. Деревач Пустомитівського району Львівської області внаслідок дій відповідача, яка, відкриваючи пасажирську дверку автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, який був припаркований поруч, завдала удару й пошкодила в автомобілі позивача ліву задню пасажирську дверку. В обґрунтування спричинення майнової шкоди та її розміру посилається на рахунок-фактуру № СФ-0000177 від 13.09.2017, яким визначено вартість відновлювальних ремонтних робіт в розмірі 2600 грн. Оскільки подія, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, не є страховим випадком, листом ПрАТ СК «Юнісон страхування» від 25.09.2017 № 10-513, у якому було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. А тому вартість відновлювальних ремонтних робіт слід стягнути із відповідача. У відповіді на відзив від 14.02.2018 зазначив про безпідставність доводів відповідача щодо порушення водієм позивача правил паркування, оскільки такі є бездоказовими, а надані відповідачем фотознімки лише вказують, що саме автомобіль, в якому вона знаходилась, одним колесом виступає за межі дорожньої розмітки паркомісця, нанесеної на асфальті.

У запереченнях на позов від 05.12.2017 відповідач проти позову заперечила, зазначивши, що власником автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, є ОСОБА_6 Пошкодження автомобіля позивача мало місце внаслідок дії стихії (вітру), через порив якого відповідач як пасажир автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, не змогла втримати дверцята, у зв'язку з чим відбувся удар, та через недотримання водієм позивача правил паркування, а саме дистанції, внаслідок чого його автомобіль зупинився надто близько до автомобіля, в якому знаходилась відповідач. Крім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, є застрахованою у ПрАТ СК «Юнісон страхування», яка повинна відшкодувати позивачу майнову шкоду.

Третя особа ОСОБА_5 у письмових поясненнях від 27.03.2018 вказав, що на момент події 07.09.2017 він працював водієм позивача та керував автомобілем марки «Шкода Фабіа», р.н. НОМЕР_1. У цей день він зупинив автомобіль на АЗС «Shell» на вул. Стрийській, 55 у с. Деревач Пустомитівського району Львівської області. Маючи намір від'їжджати з місця зупинки, він відчув удар у свій автомобіль пасажирською дверкою припаркованого поруч автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2. Після цього ним були викликані працівники поліції, які зафіксували цей факт, та зроблені фотознімки з місця події. Твердження відповідача щодо можливого спричинення майнової шкоди автомобілю позивача також внаслідок дій працівника поліції не відповідає дійсності та є абсолютно надуманим.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні 13.06.2018 позов підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав, надали суду пояснення аналогічні наданим суду заявам по суті спору.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечили, надали суду додаткові пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов, додатково пояснивши, що майнова майнова шкода автомобілю позивача також могла бути спричинена діями працівника поліції, який прибувши на місце, так само, відкриваючи дверку, вдарив автомобіль позивача.

Позовна заява надійшла до суду 02.11.2017р. Ухвалою суду від 13.11.2018р. відкрито провадження у справі. Відповідачем письмові заперечення на позов подані 05.12.2017, позивачем подано до суду відповідь на відзив 14.02.2018. Ухвалою суду від 01.03.2018 до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_5 Пояснення на позов третьої особи надійшли до суд 27.03.2018. Ухвалою суду від 07.12.2017 витребувано з Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області матеріали перевірки за фактом пошкодження автомобіля позивача, які надійшли до суду 01.02.2018. Всі інші наявні у справі докази були надані сторонами. У судовому засіданні 06.09.2018 року представник позивача ОСОБА_2 відмовилася від попередньо заявленого клопотання про допит свідка ОСОБА_7, інші учасники справи на його допиті також не наполягали.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що стверджується поясненнями сторін та підтверджується матеріалами перевірки з Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області за фактом пошкодження автомобіля позивача «Шкода Фабіа», р.н. НОМЕР_1, який відповідно до наказу ТзОВ «Сінево» від 04.08.2017 був переданий у службове користування третій особі водію ОСОБА_5, такий був пошкоджений 07.09.2017 на АЗС «Shell» на пр. Червоної Калини, 74/12, а саме виникла потертість задньої пасажирської дверки з лівої сторони. Із висновку за результатами перевірки від 11.09.2017 вбачається, що вказане пошкодження було спричинено під час відкривання пасажирських дверей автомобіля «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, відповідачем ОСОБА_3 Цей факт не заперечувала відповідач на місці події та під час розгляду справи судом.

Таким чином, майнова шкода позивачу була заподіяна діями відповідача. Натомість посилання останньої на наявність будь-яких обставин, які виключають її відповідальність, а саме обставин непереборної сили чи обставин спричинення шкоди внаслідок дій поліцейського чи водія позивача, про що на місці події вона не заявляла, є бездоказовим.

Оскільки майнова шкода позивачу була спричинена не під час руху транспортного засобу, а тому вказана подія не є страховим випадком відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», й листом ПрАТ СК «Юнісон страхування» від 25.09.2017 № 10-513, у якому було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_2, позивачу було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доказування відсутності його вини в заподіянні шкоди позивачу.

Відповідачем суду не надано доказів для спростування висновків щодо причин пошкодження майна позивача та вартості відновлювального ремонту автомобіля. А тому суд при винесенні у справі рішення виходить із наявних у ній доказів та передбаченої у ч. 2 ст. 1166 ЦК України презумпції вини заподіювача шкоди, яка відповідачем у встановленому порядку не була спростована.

При визначенні розміру заподіяної позивачу майнової шкоди суд, за відсутності доказів протилежного, виходить із даних рахунку-фактури № СФ-0000177 від 13.09.2017, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 2600 грн. Виходячи із вищенаведеного, суд задовольняє позов в частині вимог майнового характеру. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про неналежність довідки-рахунку як засобу доказування вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки як зазначив Верховний Суд у правовому висновку, сформульованому в Постанові від 16.01.2018 у справі № 758/11064/14-ц, наданий позивачем рахунок-фактура підтверджує розмір збитків, завданих позивачу, і такі витрати є необхідні для виконання робіт для відновлення автомобіля. У зв'язку з цим посилання судів, що на час пред'явлення позову чи ухвалення рішення суду позивач вже зобов'язаний надати акт виконаних робіт і квитанції та чеки про їх оплату, не відповідає вимогам закону, оскільки саме для відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля позивач і пред'явив позов з метою отримання коштів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить із того, що позов майнового характеру задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. Натомість підстав для оплати послуг адвоката в розмірі 2500 грн. немає, оскільки суду не надано ні квитанції про відповідні витрати, ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги як того вимагає ст. 137 ЦПК України.

Виходячи із вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12-13, 137, 259, 265 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3 від 30.101998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» (місцезнаходження: 04214, м. Київ, вул. Північна, 2/58А, ) 2600 (дві тисячі шістсот) грн. відшкодування майнової шкоди та 1600 (одна тисяча шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Повний текст рішення складено і підписано 14.09.2018.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 353-355, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мармаш В. Я.