Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 280/425/16-ц

провадження № 61-21374св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4, на рішення Апеляційного суду Житомирської області, у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Микитюк О. Ю., Кочетова Л. Г., від 19 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПАТ «СК «Провідна»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 14 серпня 2015 року з вини ОСОБА_5, яка керувала автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав позивачу. Цивільна відповідальність володільця автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1, була забезпечена полісом обов'язкового страхування, складеного ПрАТ «СК «Провідна». Розмір нанесеної майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 837 783, 36 грн, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути із відповідача завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області, у складі судді Василенко Р. О., від 18 січня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 787 783,36 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини відповідача, яка порушила вимоги Правил дорожнього руху, позивачу була заподіяна майнова шкода, яка має бути компенсована у розмірі, підтвердженому висновком експертного автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факту завдання майнової шкоди у вказаному розмірі, наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року не є належним доказом, оскільки експерт, що його провів, не попереджався про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, а позивач ухилявся від проведення судової експертизи.

У травні 2017 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з'ясував обставини справи, ухилився від правової оцінки висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року, ухвалив рішення, яке ґрунтується на припущеннях, не врахував, що призначена судом експертиза не була проведена саме з вини позивача, яка відмовилась здійснити її оплату.

12 травня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

05 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 14 серпня 2015 року о 16 годині на 103 км + 200 м автодороги Київ-Чоп ОСОБА_5 керувала автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи поворот ліворуч, не надала дорогу зустрічному транспортному засобу, у результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27 січня 2016 року у справі № 280/1596/15-ц встановлено, що ОСОБА_5 порушила пункт 10.4 Правил дорожнього руху (а.с.6-9).

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 837 783, 36 грн, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С.Бокаріуса № 8826 від 23 липня 2015 року.

ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн, що не заперечується сторонами.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_3, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження факту завдання майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 837 783, 36 грннадав суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса № 8826 від 23 липня 2015 року.

ОСОБА_5, заперечуючи проти розміру завданої майнової шкоди, двічі просила суд призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Ільїнському А. А.

Вказану експертизу не було проведено у зв'язку тим, що відповідач не сплатила витрати на проведення експертизи (а.с. 65).

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по справі комплексної судової експертизи з дослідження автомобіля марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2, у зв'язку з тим, що позивачем було відчужено вказаний транспортний засіб третій особі, а тому автомобіль не може бути наданий на дослідження, що унеможливлює проведення вказаної експертизи.

Таким чином, розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 8826 від 23 липня 2015 року, який відповідачем не спростований. Під час розгляду справи відповідач не надала доказів на підтвердження своїх заперечень, а призначена по справі судова автотоварознавча експертиза не була проведена саме з вини відповідача, яка відмовилась її оплатити.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір матеріальної шкоди має підтверджуватись виключно висновком судової експертизи.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру майнової шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у наданих доказах не виникає.

Вищезазначеного апеляційний суд не врахував, переглядаючи справу у апеляційному порядку безпідставно вказав про те, що позивач перешкоджав (ухилявся) від проведення судової експертизи.

Посилання апеляційного суду на те, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що винними діями відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому був нанесений матеріальний збиток у зв'язку із пошкодження його автомобіля є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин рішення апеляційного суду про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5, скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог не може вважатись таким, що відповідає вищенаведеним нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року скасувати.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк