П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2018 року м. Київ

Справа № 22-4968 Головуючий у1-й інстанції - Ладиченко С.В.

Унікальний №752/14403/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.,

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Друга Київська державна нотаріальна контора, про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 у грудні 2016 року пред'явив в суд позов до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Друга Київська державна нотаріальна контора, про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив визнати відомості, оприлюднені у заяві ОСОБА_4 від 10 серпня 2002 року, зареєстрованій у реєстрі Другої Київської державної нотаріальної контори за номером 1964, спадкова справа №831, зокрема фразу &qu с;що інших спадкоємців, передбачених законом, за заповітом та чоловіка, що її пережив - немає&q?ом; - недостовірними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати ОСОБА_4, відкликати заяву від 10 серпня 2002 року, зареєстровану у реєстрі Другої Київської державної нотаріальної контори за номером 1964, спадкова справа №831; 3) стягнути з ОСОБА_4 на його користь 10000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування районним судом норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.130-138).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, ОСОБА_4, заперечувала проти її задоволення та вказала, що доводи апеляційної скарги є надуманими та необґрунтованими, висновки районного суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, а тому просила апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.157-161).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?їн;Про судоустрій і статус суддів&q? 1; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?сн;Голос України&quдн; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &qunt;Прикінцеві та перехідні положення&q?лу; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?у ;Про судоустрій і статус суддів&qu14; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &qut-; Перехідні положення&qu) ; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В суд апеляційної інстанції представник Другої Київської державної нотаріальної контори не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки 25 травня 2018 року (а.с.152).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника третьої особи, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 має вади слуху, тому судом допущено до участі у судовому розгляді перекладача - дактилолога ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: позивача, ОСОБА_3 який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, ОСОБА_4 та її представника, ОСОБА_8, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, третю особу, ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюється, що між третьою особою по справі, ОСОБА_5, позивачем і відповідачем з квітня 2014 року проходять судові засідання в судах різних інстанцій щодо майнових правовідносин з приводу перерозподілу спадщини після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Судовий майновий спір був ініційований ОСОБА_5, після чого значно погіршились побутові відносини між сторонами по справі.

Дослідивши заяву відповідача від 10 серпня 2002 року, зареєстровану у реєстрі Другої Київської державної нотаріальної контори за №1964, спадкова справа №831 (а.с.14), районний суд дійшов наступних висновків.

Подача такої заяви прямо передбачена законом для особи що претендує на отримання спадщини. Лише отримавши заяву фізичної особи, що вважає себе спадкоємцем, нотаріус має підстави для здійснення нотаріальних дій.

У такому випадку мала місце реалізація особою свого цивільного права на спадщину, а не поширення недостовірної інформації.

Аналіз змісту та форми заяви від 10 серпня 2002 року дає підстави вважати, що ця заява надрукована, має певні юридичні формування та терміни, лише підписана відповідачкою, тому ніяк не могла бути надрукована самою відповідачкою заздалегідь та виготовлялась на місці її друкування працівником нотаріальної контори.

В заяві серед іншого є надрукованим &qu s;Інших спадкоємців, передбачених законом, за заповітом та чоловіка, що її пережив - немає&q?ен;.

У викладеному не називається ім'я, по-батькові, прізвище позивача. З викладеного також можна зробити також і інший висновок, а саме про те, що померла взагалі не мала чоловіка.

Подача такої заяви є підставою для початку здійснення нотаріальних дій.

За таких обставин районний суд дійшов висновку про те, що викладене в заяві від 10 серпня 2002 року &q?ис;Інших спадкоємців, передбачених законом, за заповітом та чоловіка, що її пережив - немає&q?че; є наміром отримання спадщини, а не інформаційними відносинами щодо розповсюдження відносно позивача неправдивої інформації щодо широкого кола осіб. Крім того, у даному випадку правовідносини з приводу подачі такої заяви не підпадають під визначення &q?ни;поширення інформації що принижують честь, гідність та ділову репутацію особи&q?ма;. Тому районний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання інформації недостовірною.

У зв'язку із залишенням без задоволення основної вимоги позову про захист честі, гідності, ділової репутації, районний суд відмовив у задоволенні похідної позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений причинно-наслідковий зв'язок наявних в нього хвороб та встановлення групи інвалідності з будь-якими діями відповідача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.124-127).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить, в ході апеляційного розгляду позивач також не навів таких обставин.

При перевірці висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та наданих ним в ході апеляційного розгляду пояснень апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до роз'яснень п. п. 4,15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року &q?аї;Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи&q?ич; чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В даному конкретному випадку у якості підстави заявленого позову ОСОБА_3 вказав завдання відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди позивачу, приниження його честі, гідності та ділової репутації, що, на думку позивача, виразилось у зазначенні відповідачем в заяві від 10 серпня 2002 року, зареєстровану у реєстрі Другої Київської державної нотаріальної контори за №1964, спадкова справа №831, наступної інформації: &q?но;Інших спадкоємців, передбачених законом, за заповітом та чоловіка, що її пережив - немає&q?ед;.

В цій частині районним судом правильно встановлено, що дана інформація не містить імені, по-батькові та прізвища позивача.

Таким чином, у суду немає достатніх підстав вважати, що дана інформація є інформацією, що стосується особи ОСОБА_3

Зміст інформації не дає суду підстави вважати, що вона носить негативний характер, порочить гідність та честь ОСОБА_3

У цьому контексті судом першої інстанції також правильно визначено, що правовідносини сторін не є інформаційними відносинами щодо розповсюдження відносно ОСОБА_3 недостовірної інформації, а є майновими правовідносинами у сфері здійснення права на спадкування.

Таким чином, правовідносини сторін знаходяться у площині захисту майнових (спадкових) прав, зокрема ОСОБА_3, а не у площині захисту особистого немайнового права позивача на повагу до його гідності та честі.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності висновків районного суду обставинам справи та неправильного застосування районним судом норм матеріального права до спірних правовідносин відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Трактування позивачем факту зазначення відповідачем в заяві від 10 серпня 2002 року, зареєстровану у реєстрі Другої Київської державної нотаріальної контори за №1964, спадкова справа №831, наступної інформації: &q?но;Інших спадкоємців, передбачених законом, за заповітом та чоловіка, що її пережив - немає&q?ед;, як повідомлення про його смерть, що глибоко вразило його у саме серце та спричинило погіршення його здоров'я, є суб'єктивною думкою сторони.

Таке суб'єктивне відношення сторони до змісту поданої до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не свідчить про наявність у діях ОСОБА_4 юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи (ОСОБА_3).

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома