Справа № 502/1757/17
УХВАЛА

12 червня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши заяву

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

про

перегляд заочного рішення в цивільній справі № 502/1757/17 за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про

розподіл спільного майна, -

В С Т А Н О В И В

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.04.2018 року в цивільній справі № 502/1757/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, - позовні вимоги було задоволено та ухвалено рішення яким здійснено поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/4 частину та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область Кілійський район с. Шевченкове, вулиця Кутузова, будинок 28, загальною площею 57,6 кв. м., житловою площею 34,4 кв. м., яку за час перебування сторін у шлюбі було зареєстровано 27.01.2009 року на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 за реєстраційним номером 386.

В заяві про перегляд заочного рішення від 31.05.2018 р. представник відповідача просить суд переглянути та скасувати заочне рішення по справі у звязку з тим, що ухвалюючи заочне рішення суд виходив з того, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не зявився та причину неявки не повідомив. Проте відповідач був відсутній тривалий час за місцем реєстрації у звязку з виїздом на заробітки до м. Одеси та не отримував судові повістки.

Крім того, на думку представника відповідача, суд неправильно застосував норми матеріального права при збільшенні частки позивача ОСОБА_4, визнавши за нею право власності на 3/4 частки спірного будинку. Відповідач ОСОБА_2 не приховував, не знищував та не пошкоджував майно та дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Про існування судового рішення про стягнення аліментів від 22.06.2015 р. він дізнався лише в жовтні 2017 р., а до цього періоду він допомагав сім'ї на добровільній основі. Коли він дізнався про заборгованість зі сплати аліментів, то погасив її частину, про що свідчить наданий ним до даної заяви розрахунок заборгованості по аліментам від 22.05.2018 р. Крім того, позивач на даний час чинить відповідачу перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, у звязку з чим він змушений звернутись з заявою до поліції.

На призначену судом дату розгляду заяви про перегляд заочного рішення, сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, не зявились.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Дослідивши подану представником відповідача заяву та додані до неї докази, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши відповідні положення законодавства, судом встановлено наступне:

Стаття 288 ЦПК України закріплює положення, відповідно до якого заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством передбачено можливість скасування заочного рішення суду лише за одночасної наявності всіх підстав, визначених у ст. 288 ЦПК України.

Судом встановлено, що в судові засідання по даній справі відповідач за викликами суду тривалий час не зявлявся і установою поштового звязку конверти з повістками, надісланими за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця його проживання, повертались до суду за «незапитом», що призводило до затягування строків розгляду справи, у звязку з чим суд також викликав відповідача шляхом розміщення відповідного виклику на сайті Кілійського районного суду Одеської області, що свідчить про виконання судом обовязку щодо повідомлення відповідача про місце, день і час явки за викликом для забезпечення закріпленого в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права відповідача на справедливий судовий розгляд, елементом якого є можливість сторони представляти свою позицію в суді, що також реалізується через закріплений в ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін.

Також судом встановлено, що посилання представника відповідача на те, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів у 2015 році, він добровільно надавав утримання своїй родині, нічим не підтверджені.

Навіть з доданого його представником до заяви про перегляд заочного рішення розрахунку заборгованості відповідача по аліментам, затвердженого після ухвалення судом заочного рішення, вбачається, що станом на 01.05.2018 р. вона складає 14 000 гривень.

А як встановив суд в заочному рішенні, згідно виконавчого листа по справі №502/577/15-ц з ОСОБА_2 на утримання дітей на користь ОСОБА_3 з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 повинні стягуватись аліменти в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину.

Тобто, відповідач не виконував належним чином свого обовязку по утриманню неповнолітніх дітей навіть виходячи з визначеного судом розміру аліментів, незважаючи на те, що на даний час відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину взагалі не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у значно більшому розмірі.

Саме у звязку з цим суд ухвалюючи заочне рішення на підставі ч. 3 ст. 70 СК України відступив від закріпленої у ч. 1 вказаної статті засади рівності розміру часток майна дружини і чоловіка при здійсненні його поділу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відсутність нових доказів у разі скасування заочного рішення суду фактично призведе до затягування розгляду справи в суді першої інстанції та повторного ухвалення аналогічного за змістом судового рішення, що не відповідатиме принципам ефективності та своєчасності цивільного судочинства.

Посилання представника відповідача у заяві на те, що позивач на даний час чинить відповідачу перешкоди у користуванні спірним будинком, на відповідні висновки суду вплинути не можуть, оскільки не стосуються предмета спору у справі, в якій ухвалене відповідне заочне рішення, і дані обставини можуть бути предметом окремого спору між сторонами щодо користування спільним нерухомим майном.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що заяву представника відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в цивільній справі № 502/1757/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу положення ч. 4 ст. 287 ЦПК України, згідно яких у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7