ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7828/18
провадження № 2/753/5163/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовом, поданим ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, виселення,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України, а саме: повноваження ОСОБА_2 не підтверджені згідно з вимогами ст.62 ЦПК України; не сплачено у повному обсязі судовий збір, який становить 704 грн. 80 коп. згідно з вимогами Закону України "Про судовий збір" за позовну вимогу немайнового характеру; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо фактичного проживання відповідача у вказаному будинку.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 10 днів. Копія вказаної ухвали була отримана не пізніше 03 серпня 2018 року.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

При цьому, недоліки заяви не були усунуті у повному обсязі.

Так, 06 серпня 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 «Про усунення недоліків позовної заяви», викладена на 5 аркушах, проте вказана заява була подана лише в одному примірнику, тобто до цієї заяви щодо усунення недоліків не було додано її копії для всіх учасників справи - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України (які кореспондуються з вимогами ч.1 ст.120 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року). Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною позовною заявою, яка підписана нею з недотриманням вимог ст.62 ЦПК України, оскільки у наданому договорі «Про надання правової допомоги» між останньою та ОСОБА_3 відсутні повноваження ОСОБА_2 на підписання позовної заяви, а отже такий договір, в тому числі, його пункти №1 та №2 встановлюють обмежені права представника, серед яких відсутнє вказане право.

Крім того, позивач не сплатив вказаний судовий збір у повному обсязі, сплативши лише частину судового збору - за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Так, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте судовий збір не сплачено за кожну з вищевказаних двох окремих позовних вимог немайнового характеру (зазначених у позові під №2 та №3 відповідно) у вищевказаному, зазначеному судом розмірі за кожну.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, поданий ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: