Справа №560/783/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Шевченка, 15, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації станом на 10 січня 2018 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_7, який помер 29 березня 2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Шевченка, 15, Дубровицького району Рівненської області. Вона є спадкоємицею по заповіту. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив задоволити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяви в яких просять суд розглядати справу без їх участі, позов визнають.

Вислухавши представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2018 року (а.с.6).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №154893 (а.с.4) ОСОБА_7 помер 29 березня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №16.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Шевченка, 15 Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Берестівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області №02-22/1612 від 31.05.2018 року (а.с.7).

Згідно довідок №02-22/1610 від 31.05.2018 року та №02-22/1611 від 31.05.2018 року, виданих виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що на день смерті ОСОБА_7, який помер 29 березня 2014 року, разом з ним в будинку №15 по вул. Шевченка в с. Берестя Дубровицького району Рівненської області проживали: дочка ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4, які проживають там і по даний час (а.с.13-14).

У відповідності до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1973 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок №15 по вул. Шевченка в с. Берестя, хоча і не здійснив його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_7 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 11.03.2014 року (а.с.5) ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_3.

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів, а саме копією свідоцтва про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.19-20).

Згідно заяв відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, останні відмовилися від прийняття спадщини, яка залишилися після смерті ОСОБА_7, який помер 29.03.2014 року (а.с.17-18).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_3 згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 200, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Шевченка, 15 Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації станом на 10 січня 2018 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_7, який помер 29 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_9