Провадження № 2/225/959/2018
Головуючий у справі: Челюбєєв Є.В.
Дзержинський міський суд Донецької області
14 вересня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Панаслюк Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду у м. Торецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків,
В липні 2018 року позивачем подано позов про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюб між ними розірвано. Після припинення стосунків з відповідачем по справі донька проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Вона має намір разом з донькою виїхати на непідконтрольну Україні територію. Просить суд надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків до досягнення ОСОБА_4 повноліття
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.
Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник служби у справах дітей військово - цивільної адміністрації у м. Торецьк в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Із змісту позовної заяви вбачається, що сторони по справі знаходились у шлюбі,.
Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дівчинка ОСОБА_4, матір'ю якої записана ОСОБА_2, а батьком дитини записаний відповідач по справі - ОСОБА_3 (а.с. ).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 від 29.05.2008 (а.с. ) шлюб між сторонами розірвано.
Як зазначено у позові після припинення стосунків з відповідачем по справі доньки ОСОБА_4 залишилася разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.
На даний час у позивача по справі виникло питання з приводу неможливого отримання дозволу у відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.
У зв'язку з цим суд зазначає.
Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.
Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_2 просила надати дозвіл її неповнолітній доньці - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на в'їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію/ з тимчасово окупованої території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, через лінію розмежування, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 у її супроводі.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на в'їзд/виїзд її дитині на територію Донецької області, яка відноситься до тимчасово окупованої, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в Донецькій області, лише території, яка тимчасово неконтрольована українською владою, діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, знаходиться житло позивачки, її близькі і родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними.
В той же час, приймаючи до уваги зазначені вище положення законодавства, суд може надати дозвіл на в'їзд/виїзд дітей без згоди батька одноразово. З урахуванням обставин справи, віку дитини тимчасовий дозвіл на в'їзд/ виїзд неповнолітній - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасово окуповану територію/ з тимчасово окупованої території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, через лінію розмежування, слід визнати доцільним в період часу з моменту набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2019 року включно. При виникненні знов питання про необхідність виїзду дітей, позивач не позбавлена права звернутися до суду з аналогічним позовом.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280, 288, 289 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий в'їзд/ виїзд через лінію зіткнення на окуповану територію/ з окупованої території Донецької області України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, неповнолітній - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 одноразово з моменту набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2019 року включно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.В. Челюбєєв