справа № 243/3059/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Слов?янськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у місті Словянську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, за участю боржника комунального підприємства Слов?янської міської ради «Словміськводоканал», заступника начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3, головного державного виконавця Родіна Катерини Анатоліївни, на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що рішенням суду від 19.02.2018 р. його було поновлено на посаді начальника служби реалізації КП «Словміськводоканал» з 23.05.2017 р. та стягнуто з КП «Словміськводоканал» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 90457,29 грн. та моральну шкоду 10000 грн. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. 01.03.2018 р. він звернувся до Слов?янського міськрайонного ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки боржник ухилявся від добровільного виконання рішення суду, але 05.03.2018 р. отримав повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання з зазначенням про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, встановленим законом для виконавчого документа. Він звернувся до суду та 06.03.2018 р. отримав два виконавчих листи, які знову пред?явив до виконання до Слов?янського міськрайонного ВДВС. 07.03.2018 р. він отримав відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження, однак у тексті цих постанов всупереч положенню ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» було зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 днів. Державним виконавцем не було вжито заходів до негайного виконання рішення суду та не перевірено на третій робочий день після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження належне виконання рішення суду. Просив визнати неправомірними дії заступника начальника відділу ОСОБА_3, що порушують встановлені вимоги ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порушення строку надіслання документів, визнати неправомірними дії та бездіяльність ОСОБА_3 щодо вчинення помилок у вирішенні питань недоліків у виконавчих документах з посиланням на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», без конкретної вказівки на те, у чому саме полягає недолік, визнати неправомірними дії головного державного виконавця Родіної К.А. щодо недотримання строків негайного виконання рішень суду, щодо невжиття заходів перевірки негайного виконання рішень суду, визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_4 щодо недотримання вимог складання актів про дії державного виконавця за фактами безпосередньої перевірки належного виконання рішення суду та вчинення всіх інших дій при виконанні своїх обов?язків в підтвердження дійсних фактів при провадженні. Разом зі скаргою до суду надійшло клопотання про поновлення строку для подання скарги до суду, обґрунтовуючи підстави пропуску строку поважною причиною, а саме перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Заявником ОСОБА_1 було надано доповнення до вимог скарги, відповідно до якого він зазначає про невиконання державним виконавцем вимог ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо недотримання положень про перевірку негайного виконання рішення суду не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про накладення штрафу на боржника у разі такого невиконання. Невиконання зазначених положень підтверджується відсутністю акта перевірки виконання рішення суду в матеріалах виконавчого провадження. В доповнення до первісно заявлених вимог просив скасувати постанову про закриття виконавчого провадження (ВП № 55949374) та зобов?язати головного державного виконавця Родіну К.А. скласти акт перевірки виконання рішення суду від 16.04.2018 р.

Клопотання ОСОБА_5 щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця підлягає задоволенню у відповідності до положень ст.127 ЦПК України, оскільки зазначений строк пропущено ним з поважної причини перебування на стаціонарному лікуванні у КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м.Слов?янськ» з 20 березня 2018 р. по 06 квітня 2018 р., що підтверджено листком непрацездатності (а.с.32).

Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року по скарзі було відкрито провадження.

Ухвалою судді від 26.07.2018 р. скаргу було прийнято до провадження суддею після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи своєї скарги підтримав, просив її задовольнити.

Головний державний виконавець Словянського міськрайонного ВДВС ОСОБА_4 не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Заступник начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу ДВС, у зв?язку з тим, що рішення суду виконане у повному обсязі, просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - боржника по виконавчому документу КП «Словміськводоканал», ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 7 від 11.07.2018 р., у судовому засіданні зазначив, що рішення суду виконане у повному обсязі, обставини виконання рішення йому невідомі, тому при розгляді зазначеної скарги поклався на розсуд суду.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обовязковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невідємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невідємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року по справі № 243/5706/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби реалізації КП «Словміськводоканал» з 23.05.2017 р., стягнути з КП «Словміськводоканал» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2017 р. по 19.02.2018 р. в сумі 90457,29 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку допущено до негайного виконання (а.с.12).

На виконання зазначеного рішення 23.02.2018 р. заявнику був наданий виконавчий лист, який 01.03.2018 р. був пред?явлений до Слов?янського міськрайонного ВДВС до виконання (а.с.14), але був повернутий без прийняття до виконання згідно п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.13).

Згідно повідомлення Слов?янського міськрайонного ВДВС про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 02.03.2018 р., у виконавчому документі передбачено вчинення разом кількох дій, що виключає його прийняття до виконання, тому на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання (а.с.16).

Відповідно до положення п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.4 зазначеного закону у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та доводи заявника ОСОБА_1, суд приходить до переконання, що підстави для визнання неправомірними дій та бездіяльності заступника начальника відділу ОСОБА_3 щодо повернення виконавчого листа від 23.02.2018 р. без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, адже згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» якщо резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому листі визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення. Таким чином, заступник начальника відділу ОСОБА_3, повертаючи виконавчий лист від 23.02.2018 р. без прийняття до виконання, діяв правомірно.

З виконавчих листів по справі № 243/5706/17 від 05.03.2016 р. вбачається, що на виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року по справі № 243/5706/17, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, видано два виконавчі листи на здійснення двох виконавчих дій: 1) поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби реалізації КП «Словміськводоканал» з 23.05.2017 р., яке допущене до негайного виконання; 2) стягнення з КП «Словміськводоканал» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2017 р. по 19.02.2018 р. в сумі 90457,29 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., яке в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допущене до негайного виконання (а.с.18,19).

06.03.2018 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Слов?янського міськрайонного ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження та здійснення примусового виконання рішення суду (а.с.20).

Постановою головного державного виконавця Слов?янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 від 07.03.2018 р. відкрито виконавче провадження № 55949374 на виконання виконавчого листа № 243/5706/17 від 05.03.2018 р., виданого Слов?янським міськрайонним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби реалізації КП «Словміськводоканал» з 23.05.2017 р. (рішення допущене до негайного виконання). У постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.22).

Постановою головного державного виконавця Слов?янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 від 07.03.2018 р. відкрито виконавче провадження № 55949427 на виконання виконавчого листа № 243/5706/17 від 05.03.2018 р., виданого Слов?янським міськрайонним судом, про стягнення з КП «Словміськводоканал» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2017 р. по 19.02.2018 р. в сумі 90457,29 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., яке в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допущене до негайного виконання (а.с.24).

Аналізуючи доводи заявника ОСОБА_1 в частині недотримання державним виконавцем строків негайного виконання рішення суду та невжиття заходів перевірки негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Частиною 1 ст.63 зазначеного закону передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що за змістом зазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» для виконання рішень, що підлягають негайному виконанню, боржнику відведено строк у три дні. Таким чином, зазначення головним державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження про необхідність виконання рішення про поновлення на посаді ОСОБА_1 у десятиденний термін не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення допущене до негайного виконання і має бути виконане протягом трьох днів.

З матеріалів дослідженого у судовому засіданні виконавчого провадження № 55949374 вбачається, що головним державним виконавцем Родіною К.А. не було перевірене негайне виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 не пізніш, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Однак у матеріалах виконавчого провадження № 55949374, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів, міститься лист КП «Словміськводоканал» від 14.03.2018 р. № 497/08, з якого вбачається, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби реалізації КП «Словміськводоканал» виконане 20.02.2018 р., ОСОБА_1 поновлений на посаді відповідно до наказу № 38-к від 20.02.2018 р., надано копію наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді (а.с.79-82).

З положення ст.120 ЦПК України вбачається, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки не визначені, встановлюються судом. Відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок. Таким чином, визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк перевірки негайного виконання рішення суду не пізніше, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження 07 березня 2018 року, обчислюється з 12 березня 2018 року, оскільки наступний день після 07.03.2018 р. це святковий день 08 березня 2018 р. (згідно зі ст.73 КЗпП України), 09 березня 2018 р. неробочий день (згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2018 р.» від 11.01.2018 р. № 1-р), 10 та 11 березня 2018 р. це вихідні дні. Тобто, встановлений законом строк для перевірки негайного виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 55949374, обчислювався з 12.03.2018 р. і сплинув 14.03.2018 р. 14.03.2018 р. державному виконавцю боржником надано відомості про виконання рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження. Підсумовуючи вищенаведене, суд не погоджується з доводами заявника в цій частині.

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Слов?янського міськрайонного ВДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень № 55949374 та № 55949427 (а.с.25). 22 березня 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами зазначених виконавчих проваджень (а.с.26).

Постановою головного державного виконавця Слов?янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 від 16.03.2018 р. закінчено виконавче провадження № 55949374 у зв?язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.28). З копії супровідного листа вбачається, що 16.03.2018 р. зазначена постанова була надіслана стягувачу (а.с.27).

Аналізуючи доводи заявника щодо порушення строку надсилання документів заступником начальника відділу ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З досліджених судом матеріалів виконавчого провадження № 55949374 вбачається, що встановлені законом строки надсилання документів у виконавчому провадженні не порушено, тому доводи заявника в цій частині є необґрунтованими.

Оцінюючи доводи заявника щодо недотримання державним виконавцем вимог складання актів про дії державного виконавця за фактами безпосередньої перевірки належного виконання рішення суду, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами (п.6, розділ І). Розділом ІХ цієї Інструкції передбачено порядок виконання рішень немайнового характеру, згідно якого виконання рішень, за якими боржник зобов?язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (п.1,2). Таким чином порядок перевірки державним виконавцем виконання рішення суду, що підлягає негайному виконанню, не пізніше, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження, цією Інструкцією не передбачений, як і складання будь-яких актів щодо перевірки такого виконання. Однак за змістом п.6 розділу 1 цієї Інструкції акт це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об?єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім?я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. В той же час п.11 розділу 1 Інструкції передбачено, що запит виконавця є письмовим документом, який є обовязковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що у випадку відсутності в матеріалах виконавчого провадження відомостей щодо виконання рішення суду у встановлений законом строк, перевірку виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі не пізніше як на третій робочий день у відповідності до положень ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав би зробити або шляхом складання акту або шляхом надіслання запиту.

Відповідно до положення ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов?язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Згідно з ч.3 цієї статті якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом роз?яснень, що викладені у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 р. № 2, при встановлені зазначених у п.2 ст.451 ЦПК України порушень суд зобов?язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. Наприклад, суд може зобов?язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов?язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Аналізуючи вищенаведені норми права та надані судам рекомендаційні роз?яснення у сукупності з фактичними обставинами справи, суд зазначає, що у виконавчому провадженні № 55949374 щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, рішення суду в цій частині було фактично виконане 20.02.2018 р., що підтверджується наказом КП «Словміськводоканал» № 38-к від 20.02.2018 р., тобто ще до відкриття виконавчого провадження, про що листом від 14.03.2018 р. № 497/08 повідомлено Слов?янський міськрайонний ВДВС та надано копії підтверджуючих документів. Таким чином, право заявника неправомірними діями державного виконавця Родіної К.А. щодо недотримання строків негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі не порушене.

Вирішуючи вимогу про скасування постанови про закриття виконавчого провадження № 55949374, суд виходить з наступного. Відповідно до положення п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Оскільки ОСОБА_1 було поновлено на посаді наказом КП «Словміськводоканал» № 38-к від 20.02.2018 р., тобто рішення виконане у повному обсязі згідно з виконавчим документом, інших підстав для скасування постанови заявником не наведено, таким чином підстави для скасування постанови про закриття виконавчого провадження відсутні.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 14, 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1, 26, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із зазначеною скаргою.

Скаргу ОСОБА_1, за участю боржника комунального підприємства Слов?янської міської ради «Словміськводоканал», заступника начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3, головного державного виконавця Родіної Катерини Анатоліївни, на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 щодо недотримання строків негайного виконання рішення суду від 19 лютого 2018 року № 243/5706/17 (провадження № 2/243/73/2018) в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби реалізації комунального підприємства Слов?янської міської ради «Словміськводоканал» з 23.05.2017 р., як такі, що порушують ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлений 13 вересня 2018 р.

Суддя: І.М.Мінаєв