Провадження № 2/127/6054/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.06.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого-судді Бойко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревтюх О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення на утримання неповнолітньої дитини,

вимоги позивача: змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття,

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4. про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 12 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, але з листопада 2016 року проживають окремо.

Від даного шлюбу мають дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. За вищевказаним рішенням суду 14.06.2017 року видано виконавчий лист №127/8393/17-ц.

Відповідач з моменту присудження аліментів добровільної допомоги на утримання та виховання дитини не надає, коштів на всебічний розвиток дитини також надавати не бажає.

Позивач самостійно утримує дитину, забезпечує всім необхідним, несе витрати на її лікування та оздоровлення, що також потребує значних коштів. Розмір присуджених аліментів за рішенням суду з врахуванням зростаючих цін на споживчі товари та комунальні послуги не відповідає реальним потребам дитини, позивачу важко самостійно утримувати дитину.

З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві У разі неявки відповідача не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Поважних причин неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, видане 21 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5).

Як вбачається із виконавчого листа № 127/8393/17-ц, виданого 14 червня 2017 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

Позивач ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_3 З зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією особового рахунку НОМЕР_4 наданої ТОВ «ЖЕО» 23.10.2017 року вих.№1433. (а.с.6).

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. 180, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 11, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року (справа № 127/8393/17-ц).

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області М.В.Бойко