АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/810/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/12746/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2018 року (ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст якого складено 25 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позову вказала, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 їх син ОСОБА_4 проживає разом з нею і відповідач, як батько, не приймає участі в його утриманні.

Зазначила, що ОСОБА_4 народився з слабким здоров'ям, потребує постійного догляду, що не дозволяє їй вийти на роботу. Лікарі рекомендують для дитини щороку проходити реабілітацію, яка включає в себе курси масажів, плавання, заняття з логопедом, медикаментозне та апаратне лікування, періодичні реабілітації у спеціалізованій клініці "Міжнародна клініка відновного лікування" (м.Трускавець).

Вказала, що відповідач є забезпеченою людиною, тому з урахуванням змінених позовних вимог просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/2 частини із його заробітку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено і стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 12 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_3 не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду змінити зменшивши розмір аліментів на утримання сина до 1/4 частини його заробітку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказав, що він приймає участь в утриманні сина, самостійно сплачує реабілітації сина, заняття з логопедом, масажі, придбав ортопедичне взуття у зв'язку з чим позичив 18000 грн.

Син є дитиною - інвалідом і позивач отримує пенсійну виплату на нього. Вони з сином є власниками однокімнатної квартири, а зареєстрований на нього транспортний засіб відчужений по дорученню.

Суд стягнув максимальний розмір аліментів у частці від доходу, що позбавить його можливості в подальшому брати участь у додаткових витратах на дитину (пов'язаних з лікуванням сина), приведе до неможливості нормального існування, а також витрачати кошти на дозвілля сина.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала та пояснила, що син народився з ослабленими м'язами лівої частини тіла у зв'язку з чим син, один раз у квартал, проходить безкоштовний курс процедур в реабілітаційному центрі (масажі, плавання та інше) та в інші місяці сину роблять по десять масажів. Медикаментозного та апаратного лікування син не проходить, вона дає йому постійно вітамін Д-3 та інші вітамінні добавки.

З сином вона проходила реабілітацію у спеціалізованій клініці, одну з яких вона з відповідачем оплатили спільно, а іншу відповідач. Відповідач також придбав спеціальне взуття дитині.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що у сторін в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу з липня 2015 року малолітній ОСОБА_4 проживає з матір'ю - позивачем у справі.

Медичним висновком №262 від 21.11.2017 року про дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_4 встановлено статус дитини-інваліда (а.с. 35). Стан здоров'я потребує постійної реабілітації та лікування, які включають курси масажів, плавання, заняття з логопедом, регулярних консультацій у невролога, медикаментозного та апаратного лікування, періодичних курсів реабілітації у спеціалізованій клініці "Міжнародна клініка відновного лікування" (м.Трускавець).

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Малолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками однокімнатної квартири в АДРЕСА_1 (а.с. 67).

Відповідачу належить гараж по АДРЕСА_2 (а.с. 68).

Судом також встановлено, що відповідач намагається брати участь у вихованні сина, цікавиться його здоров'ям, оплачує послуги з реабілітації, купує подарунки та необхідні речі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із станом здоров'я ОСОБА_4 необхідне систематичне лікування та реабілітація і на підставі цього визначив розмір аліментів в 1/2 частині від заробітку (доходу) відповідача. При цьому суд зазначав, що відповідач оплачує послуги з реабілітації, однак для забезпечення впевненості матері в отриманні необхідних сум, незалежно від волі батька визначив їх в такому розмірі.

Колегія суддів не погоджується з визначеним розміром аліментів виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З матеріалів справи вбачається, що медичним висновком №262 від 21.11.2017 року про дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_4 встановлено статус дитини-інваліда (висновок дійсний до 21.11.2019 року).

Як пояснила позивач, що у зв'язку з цим вона отримує соціальну допомогу, щомісячно, у розмірі 1795,9 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4 потребує систематичного апаратного та медикаментозного лікування та щомісячного курсу реабілітаційних процедур (масажів та іншого), однак на підтвердження вказаних обставин не надала суду індивідуальної програми реабілітації сина, яка б передбачала потребу вищевказаного лікування та реабілітації.

Згідно консультаційної карти центру реабілітації обласної дитячої клінічної лікарні ОСОБА_4 рекомендовано постійно займатись лікувальною фізкультурою та один раз в квартал у центрі реабілітації (а.с. 17).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що один раз в квартал ОСОБА_4 проходить безплатний курс процедур в реабілітаційному центрі та пояснила, що медикаментозного та апаратного лікування син не проходить.

Отже позивач не довела, що у зв'язку з станом здоров'я сина є необхідність у визначенні аліментів у розмірі 1/2 частини доходу відповідача.

Згідно консультативних карт від 22.06.2017 (а.с. 5) та від 05.07.2017 року (а.с. 8) ОСОБА_4 у зв'язку з затримкою мовного розвитку призначався Неофен та магне В6, однак позивач не надала доказів про періодичність (триваліть) їх вживання та вартість, що підтверджувало б її доводи щодо систематичного медикаментозного лікування та відповідно підставу для стягнення аліментів в розмірі згідно позовних вимог.

Згідно довідки центру фізичної реабілітації "Актив Лайф" ОСОБА_4 рекомендовано постійно займатись корегуючою гімнастикою, заняття ЛФК, масаж та гідрокінезотерапію (а.с. 18).

Позивач не довела доказами, що вона проходить з сином такі процедури та розмір понесених нею витрат на їх проведення.

Та обставина, що ОСОБА_4 у зв'язку з хворобою проходить реабілітацію у спеціалізованій клініці "Міжнародна клініка відновного лікування" (м.Трускавець) дає підстави для стягнення вартості таких витрат на підставі ст. 185 СК України за умови їх понесення.

На підставі вказаного апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити зменшивши розмір визначених судом аліментів з 1/2 до 1/3 частки від заробітку (доходів) відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2018 року змінити, зменшивши розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) з 1/2 до 1/3.

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді Б.О.Гірський

О.І.Ткач