Справа № 482/1309/18
Номер провадження 2/482/514/2018
28 серпня 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання - Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житлом - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, власником якого є вона.
На обґрунтування позову вказала, що відповідач є її сином, має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, проте, з 2006 року, тобто, понад один рік, в цьому будинку не проживає та ним не користується.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила суд слухати справу у її відсутності та у відсутність її представника.
У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч. 10 ст. 28, ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до п. 10 ст. 28, ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання, про що свідчить особистий підпис відповідача у бланку поштового зворотнього повідомлення про судовий виклик, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, відзиву не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.1998 р., виданого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори за № 490, зареєстрованим Вознесенським БТІ 27.03.1998 року за № 549.
В будинку позивача постановлено на реєстраційний облік відповідача, який є її сином, (що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 11.04.1989 року Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області).
Довідкою Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за № 400 від 05.07.2018 р. підтверджено, що по АДРЕСА_2 на реєстраційному обліку перебуває відповідач ОСОБА_2
Відповідно до акту обстеження від 19.06.2018 р., складеному комісією в складі депутата Троїцької сільської ради Безніско Н.А. в присутності сусідів позивача, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, не проживає з 2006 року.
З 2006 року, відповідач ОСОБА_2 забрав свої речі, виїхав з будинку, припинивши користування та проживання у належному позивачу будинку, не знявшись з реєстраційного обліку.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 набув громадянства Російської Федерації, що підтвердженно копією паспорта громадянина Російської Федерації, виданого 25.04.2017 року на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відділом УФМС Росії по Калузькій області, з 06.10.2017 р. місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у вказаному паспортному документі, в АДРЕСА_1.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
За змістом ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України.
Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2006 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим.
Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратив право користування цим будинком.
Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий