Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2018 Справа №607/8867/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Пастернак О.В., представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в інтересах якого дії ОСОБА_1, звернувся в суд із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на майно, а саме - на 1/5 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № 14 по вул. Зелена в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18 листопада 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2008 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 14 по вул. Зелена в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області. Вказаний будинок належить колгоспному двору, що складається з 5-ти членів, головою якого була ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 14 по вул. Зеленій в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з нею та відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляв. Інші спадкоємці відсутні. 15 лютого 2017 року державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою від 21 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 08 червня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому та просила його задовольнити.

Представники відповідача - Байковецької сільської ради в судове засідання не з'явилися, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Байковецької сільської ради, проти позовних вимог не заперечив.

Судом встановлено наступні обставини.

18 листопада 2008 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 074714 від 18 листопада 2008 року, виданим Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 24 січня 2001 року, який було посвідчено секретарем Лозівської сільської ОСОБА_4 народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №8, згідно якого заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Курники по вул. Зеленій, 14. Згідно заповіту, він підписаний ОСОБА_3 в присутності секретаря сільської ради.

Згідно довідки № 24 від 07 лютого 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, внук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, внучка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, внук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, правнук ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 15 лютого 2018 року ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 14 по вул. Зелена с. Курники Тернопільського району Тернопільської області, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18 листопада 2008 року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 червня 1989 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Курники по вулиці Зеленій за № 14 Тернопільського району, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тернопільської ОСОБА_4 народних депутатів № 124 від 26 травня 1989 року.

Відповідно до довідки № 25 від 07 лютого 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області по вул. Зелена, буд. 14, належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, членами колгоспного двору станом на 01 липня 1990 року були: голова двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, внук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, внучка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору ОСОБА_3, син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_6, внук ОСОБА_7, внучка ОСОБА_12, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/5 будинковолодіння по вул. Зелена, буд. 14 в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, яка померла 18 листопада 2008 року, за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй, як члену колгоспного двору, 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Зеленій, 14 в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області, своєму сину ОСОБА_2, останній спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 24 від 07 лютого 2018 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляв, що також підтверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 15 лютого 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому він успадкував належну померлій 1/5 житлового будинкупо вул. Зеленій, 14 в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, по вул. Зелена, 14 в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області, в тому числі на 1/5 - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_13 ОСОБА_2 (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Курникик, вул. Зелена, 14, реєстрайний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці, вул. січових Стрільців, 43, ідентифікаційний код юридичної особи - 04394846), про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, за адресою: вул. Зелена, 14 в с. Курники Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяОСОБА_13