Номер провадження: 22-ц/785/3433/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Урум Т.В.

з участю: відповідача ОСОБА_2 і його представника, представника позивачки ОСОБА_2 О,О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року (суддя Поліщук І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

14.11.2017 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів не неповнолітніх дітей і просила: стягнути з відповідача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно аліменти по 1/2 частині з усіх видів заробітку, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку.

Позов обґрунтовано наступним.

Сторони перебувають у шлюбі з листопада 2011 року, у шлюбі у них народились донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. До 2012 року відповідач виконував свої обовязки з утримання дітей, а з 2012 року уникає від виконання обовязків по утриманню дітей, час від часу надає матеріальну допомогу в натурі в асортименті та в обємах, яких явно недостатньо для утримання дітей, а з серпня 2017 року взагалі припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Посилаючись на те, що відповідач є працездатним, працює та має постійний заробіток, матеріально забезпечений і у власності має нерухомість, яка дає йому додаткові доходи у сумі, що перевищує його зарплату по основній роботі, інших дітей або утриманців у відповідача нема, відповідач може щомісячно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від його доходу, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року позов задоволено: суд стягнув з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після досягнення повноліття донькою ОСОБА_4 повноліття, щомісячно по 1/4 частині з усіх видів доходів відповідача до повноліття сина ОСОБА_6, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача на користь держави суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду від 18.12.2017 року змінити і

і стягнути на утримання 2/х дітей щомісячно аліменти по 1/3 частині від усіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття, а у подальшому по 1/4 частині на утримання сина до його повноліття і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідача зазначає про наступне: судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2009 року і мають двох дітей доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 й сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2; шлюб між сторонами не розірвано, однак через суперечки та непорозуміння подружжя проживають окремо; відповідач не має свого житла і вимушений його наймати, оскільки у квартирі, де він зареєстрований проживає його рідна тітка інвалід 2 групи, за якою він здійснює догляд і утримує її; до цього часу він продовжує виховувати дітей, сплачує за дитячий садок, купує дітям їжу та одяг і витрачає на них кошти, необхідні для повноцінного розвитку дітей, що не враховано судом; розмір аліментів суд визначив без врахуванням вимог ст. 182 СК України; він працює і отримує доходи, які в середньому становлять 6 617 гривень, а після відрахування податків та зборів 5 260,59 гривень; відповідач не заперечує проти стягнення 1/3 частини з усіх його доходів; стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини від доходів буде становить 3 308,58 гривень, а з відрахуваннями 1 952,05 гривень, що не дасть йому змоги мінімально забезпечити свої власні потреби; раніше він проживав разом із позивачкою в її помешканні, а тепер проживає окремо, не має власного житла, що впливає на визначення судом розміру частки заробітку; 1/2 частина від заробітку є гранично великою і позивачка та її представник не вказали на виключні обставини для визначення саме такої частини його доходів (додаткові витрати на лікування дітей, необхідність яких додаткових витрат на дітей, на навчання тощо); це його діти, яких він любить і буде надавати їм матеріальну допомогу незалежно від того, яке буде рішення про стягнення аліментів; вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу на утримання 2/х дітей є завищеним і не відповідає фактичним обставинам.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила: доводи апеляційної скарги і правові підстави щодо необґрунтованості рішення суду є хибними; ствердження апелянта про відсутність у нього житла не відповідають дійсності; апелянт з 2007 року проживав і був зареєстрований у кватирі №27 по вул. Преображенській,74/78 в м. Одесі і саме це місце проживання за ним зареєстроване до цього часу; у власності апелянта є земельна ділянка площею 7,33 га для ведення сільськогосподарського господарства; на праві спільної сумісної власності подружжя відповідачу також належить квартира №137 по Люстдорфській дорозі, 55/2 в м. Одесі (акт прийому-передачі від 28.11.2014 року), крім того, відповідачу належать речові права на квартиру №72 по Люстдорфській дорозі, 55, секція «А» в м. Одесі (сертифікат про готовність обєкту секція «А» до експлуатації від 15.09.2017 року); відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження його витрат на утримання дітей; розрахунок щодо ймовірної суми аліментів та частини заробітної плати, що залишається відповідачу виконано некоректно і не відповідає Закону України «Про виконавче провадження»; ствердження апелянта, що йому на одного недостатньо 1/2 частини доходу свідчить про те, що відповідач турбується лише про власні потреби; крім заробітку за основним місцем роботи відповідач має стабільний дохід із використання земельної ділянки, крім того, він здає в оренду квартири із машиномісцем по Люстдорфській дорозі в м. Одесі і від цього також має стабільний дохід; реальні витрати позивачки на щомісячне утримання 2/х дітей складають щомісячно 13 523 гривень і доля відповідача у цих реальних видатках немає; у задоволенні скарги просить відмовити.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої та судом апеляційної інстанцій встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Сторони перебувають у шлюбі з листопада 2011 року, у шлюбі у них народились донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-5).

Позивачка працює в КУ «Пологовий будинок №1» і отримує щомісячний дохід, який за період з грудня 2016 року по травень 2017 року становив 21 116,98 гривень (а.с.6).

Відповідач працює в КУ «Пологовий будинок №5» і отримує щомісячний дохід, який за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року становив 63 127,11 гривень (а.с.20).

Позивачка і відповідач визнали, що станом на час виникнення у суді спору про стягнення аліментів вони проживають окремо, малолітні діти проживають разом із матірю.

Позивачка вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання 2/х дітей у розмірі 1/2 частини від усіх його доходів.

Відповідач визнає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання 2/х дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що: у власності ОСОБА_2 є земельна ділянка площею 7,33 га для ведення сільськогосподарського господарства, яка розташована у Татарбунарському районі Одеської області; 06.10.2017 року на імяОСОБА_2 видано сертифікат про готовність обєкту секція «А» до експлуатації; за актом прийому-передачі від 28.11.2014 року ОСОБА_2 передано машиномісце по Люстдорфській дорозі, 55/2 в м. Одесі (а.с.63-66).

Між сторонами виникли правовідносини із обовязку матері і батька утримувати дитину та його виконання, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов і стягуючи аліменти на утримання 2/х дітей в розмірі 1/2 частини з усіх доходів відповідача виходив з того, що відповідач, зважаючи на його доходи, може надавати матеріальну допомогу у такому розмірі (а.с.39,40).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 180 ч.1, 181 ч.ч.1,2 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в азі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. ст. 183 ч.ч.1,2, 191 ч.1 СК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується доказами у справі, що відповідач є працездатною особо, має стабільний і постійний заробіток, за розрахунками суду розмір аліментів на 2/х дітей щомісячно може становити 2 500 гривень (в суді першої інстанції відповідач погодився на стягнення аліментів щомісячно у розмірі 2 000 гривень).

Зважаючи матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців, крім 2/х малолітніх дітей, наявність у відповідача нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість стягнення з відповідача на утримання 2/х дітей 1/2 частини доходів відповідача.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідача у скарзі про те, що: він не має свого житла і вимушений його наймати, оскільки у квартирі, де він зареєстрований проживає його рідна тітка інвалід 2 групи, за якою він здійснює догляд і утримує її; розмір аліментів суд визначив без врахуванням вимог ст. 182 СК України; стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини від доходів буде становити 3 308,58 гривень, а з відрахуваннями 1 952,05 гривень, що не дасть йому змоги мінімально забезпечити свої власні потреби; він не має власного житла, що впливає на визначення судом розміру частки заробітку; 1/2 частина від заробітку є гранично великою і позивачка та її представник не вказали на виключні обставини для визначення саме такої частини його доходів (додаткові витрати на лікування дітей, необхідність яких додаткових витрат на дітей, на навчання тощо); розмір аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу на утримання 2/х дітей є завищеним і не відповідає фактичним обставинам, - не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідач не заперечував тієї обставини, що він має зареєстроване місце проживання в м. Одесі, що спростовує його твердження про відсутність житла.

Суду не надано жодного доказу про наявність у відповідача інших, крім 2/х малолітніх дітей, утриманців, зокрема рідної тітки.

Розмір аліментів 1/2 частин доходу платника аліментів відповідає обставинам справи і вимогам ст. 182 СК України.

Визначений судом розмір аліментів (1/2 частина від доходу), у даному випадку, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку 2/х дітей відповідача.

Ствердження про те, що 1/2 доходу, яка залишиться після сплати аліментів не дасть відповідачу змоги мінімально забезпечити свої власні потреби, зважаючи на наявність у відповідача, крім доходу у вигляді заробітної плати, ще й нерухомого майна (земельної ділянки та квартир з машиномісцем), безпідставні.

Крім того, слід звернути увагу на наступне.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів ….., - 50 відсотків. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця (ст. 70 ч.ч.1,2,6 Закону України «Про виконавче провадження).

Доводи відповідача про те, що позивачка та її представник не вказали на виключні обставини для визначення 1/2 частини його доходів (додаткові витрати на лікування дітей, необхідність яких додаткових витрат на дітей, на навчання тощо) не заслуговують на увагу, оскільки вимоги про участь батьків у додаткових витратах на дитину, відповідно до ст. 185 СК України, можуть бути предметом іншого позову.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про захист права особи, яка звернулась до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, відповідач не має права на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 11.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8