Ухвала

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 304/90/17

провадження № 61-40532 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської областівід 11 червня 2018 року про закриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Полянської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Полянської сільської ради, у якому просила визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: житловий будинок, літню кухню, дроварню, убиральню, хвіртку, ворота, колодязь, що належали ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року, оскільки воно порушує його права та інтереси, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської областівід 11 червня 2018 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року у вказаній вище справі.

До Верховного Суду12 липня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської областівід 11 червня 2018 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року не переглядалось в апеляційному порядку, тому підстави для відкриття касаційного провадження на рішення суду першої інстанції відсутні.

Разом з тим, касаційна скарга подана на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року про закриття апеляційного провадження не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки ізподаної касаційної скарги та доданих до неї документів не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (про визнання права власності на житлове домоволодіння), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв'язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник посилаючись на статтю 136 ЦПК України, статтю 8 Закону України «Про судовий збір» просить звільнити від сплати судового збору, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, є пенсіонером, доходи, які отримує з пенсії, не дозволяють сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі, інші джерела існування відсутні. На підтвердження вказаних обставин надає довідку про доходи за період з лютого 2018 року по липень 2018 року.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти ОСОБА_1 від сплати судового збору, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені заявником доводи не підтверджені належними доказами, які б свідчили про неможливість сплати судового збору, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність за 2017 рік.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що за попередній календарний рік заявник мав дохід, який не дозволяє йому сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд також бере до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять даних, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою.

ОСОБА_1 не заявляє клопотання про відсточення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, лише просить звільнити від його сплати у повному розмірі без достатніх на те підстав.

Обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан заявника, що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та викласти їх відповідно до повноважень суду касаційної інстанції. Також надіслати копії уточненої касаційної скарги та доданих матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 389, 392, 393, 394ЦПК України,статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Відмовити увідкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року у вказаній вище справі.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року про закриття апеляційного провадження залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь