Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3987/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

17 вересня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу № 552/3987/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 11 липня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Посилалася на те, що є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, але не проживає за місцем реєстрації з 1996 року.

Просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_2.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомив, з жодними клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомленою про час та місце розгляду.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1996 року, виданого відділом приватизації житла Полтавської КЕЧ району є співвласником на праві приватної спільної сумісної власності квартири № 12 Полтава-4, буд. 84 (нова адреса: АДРЕСА_3).

Також встановлено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 07 листопада 2017 року на імя позивача ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири в АДРЕСА_4 та на 1/2 частку зазначеної квартири.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_5 знаходиться на реєстраційному обліку, але не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності.

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1996 року, що підтверджується довідкою від сусідів по будинку, засвідченою начальником КП «Житлово-експлуатаційна організація№2» 10.07.2018 року. Наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю, а саме позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. З цих підстав порушене право підлягає захисту.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 ва О.С. таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання 36007, АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання 36000, АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області (місцезнаходження 36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 63), задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Н.Л.Яковенко

17.09.2018