У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мельничук В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення іпотечного договору,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненської філії АБ «Брокбізнесбанк» про розірвання кредитного договору звернулась ОСОБА_1

Ухвалою Рівненського міського суду від 29 березня 2018 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської філії АБ «Брокбізнесбанк» про розірвання кредитного договору правонаступника відповідача Рівненскої філії АБ «Брокбізнесбанк» нового кредитора - ОСОБА_2; прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позовних вимог та збільшення позовних вимог, а саме про припинення іпотечного договору.

Під час підготовчого судового засідання представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

В судове засідання позивач повторно не з'явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом позову є розірвання кредитного договору №03 Кл-07 від 18 січня 2007 року укладеного між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 (позичальник).

15 листопада 2017 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» (старий кредитор) та ОСОБА_4 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за яким старий кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору вимоги до ОСОБА_1 за наступними договорами: кредитним договором №03кл-07 від 18 січня 2007 року укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невід'ємною частиною; іпотечний договір №03Кл-07/і укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18 січня 2007 року за реєстровим номером 147 та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невід'ємною частиною; договором поруки №03Кл-07/п від 18 січня 2007 року укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_6 та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невід'ємною частиною; договором поруки №03Кл-07/п1 від 24 лютого 2010 року укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_7 та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до довідки виданої ПАТ «Брокбізнесбанк» розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 15 листопада 2017 року за кредитним договором становив 18 966,45 доларів США.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотеко держателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Статтею 7 іпотечного договору №03 КЛ-07/і від 18 січня 2007 року укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання по кредитному договору в цілому або в його частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі (п.7.4. іпотечного договору): рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу договору в порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.4. цього договору (п.7.5. іпотечного договору).

За рішенням іптекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку, передбаченому цим Застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, яке визнається сторонами договором про задоволення вимог іпотеко держателя та чинним законодавством України (п.7.6. іпотечного договору).

На виконання норм ст.35 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_4, 17 листопада 2017 року було надіслано ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та іпотечного договору.

Умови договору іпотеки свідчать, що при укладенні зазначеного договору ОСОБА_1 надала свою згоду на передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (ст.37 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно висновку про вартість майна, наданого ТОВ «Метр експерт-плюс» станом на 12 лютого 2018 року вартість нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 599 823 грн.

16 лютого 2018 року шляхом набуття права власності на предмет іпотеки кредиторські вимоги ОСОБА_4 за кредитним договором №03 Кл-07 від 18 січня 2007 року було задоволено в повному обсязі. Право власності ОСОБА_8 на майно, яке було предметом іпотеки підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задоволити вимоги кредитора за основним зобов'язанням і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України (правова позиція ВСУ у справі №6-224цс17).

Пунктом 6.1. кредитного договору №03Кл-07 від 18 січня 2007 року передбачено, що договір діє до повного погашення позичальником заборгованості, яка була погашена за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно.

Таким чином, внаслідок невиконання основного зобов'язання ОСОБА_1 ОСОБА_4 скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і від 16 лютого 2018 року. Відповідно основне зобов'язання було припинено шляхом повного виконання та прийняття кредитором такого виконання.

Вказане підтверджується постановою Верховного суду України від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц де вказано, що відповідно після того, як банк (правонаступник) направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту в порядку ст.611 ЦК України він змінив термін повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту був правомірно змінений кредитором на повернення всієї суми в термін 30 днів з моменту отримання вимоги.

Водночас, сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимог про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію 17 грудня 2017 року, не можливо його розірвати, адже розірвання договору за рішенням суду відбувається з моменту набрання рішенням законної сили, тобто в майбутньому.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у даному випадку відсутній предмет спору, тому провадження по справі підлягає закриттю, а клопотання до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255,260,353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення іпотечного договору - закрити за відсутністю предмету спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов