АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1330/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю: позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/25004/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року (суддя Мороз В. О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справ, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що 31 грудня 2015 року о 8 год. 00 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по Львівському шосе у м. Хмельницькому, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням (та який належить йому на праві власності), який рухався по головній дорозі. Зазначав, що внаслідок вказаного зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача ОСОБА_5 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року.

Зазначав, що на підставі висновку №004/01/2016 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Ford Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 15.01.2016 року вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля ««Ford Fusion», становить: 88 003,89 грн. Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 89203 грн. 89 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 10000 грн. заподіяної моральної шкоди, а всього 99 203 грн. 89 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ СК «Україна».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану внаслідок ДТП майнову шкоду в розмірі 88 003,89 грн., 1000 грн. моральної шкоди та 890 грн. понесеного судового збору. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, неправильну оцінку доказів по справі. Вказує, що після настання ДТП, діючи згідно з вимогами ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», він звернувся до страховика ПрАТ СК «Україна» та повідомив про страховий випадок, за наслідками якого передбачається виплата страховиком страхового відшкодування потерпілому. А тому, в даному випадку шкоду, завдану майну потерпілого, зобов'язана відшкодовувати ПрАТ СК «Україна». Вважає, що судом безпідставно взято до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження №004/01/2016 від 15.01.2016 року, який не є належним доказом по справі у розумінні ст.ст. 102, 106 ЦПК України, оскільки у ньому не зазначено про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та про підготовку висновку для подання до суду. Крім того, посилається на те, що відсутні докази заподіяння позивачу моральних страждань та не зазначено яким чином оцінено розмір моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог в цій частині та з того, що вина відповідача є встановленою у заподіянні шкоди позивачу, тому право позивача на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна з таких підстав.

Встановлено, що 31 грудня 2015 року о 8 год. 00 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1, та рухаючись по Львівському шосе у м. Хмельницькому, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі. Внаслідок вказаного зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача ОСОБА_5 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, у пошкодженні автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року (справа 686/73/16-п), згідно з якою ОСОБА_5 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с. 42).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтвердив факт звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» із заявою та необхідним пакетом документів щодо виплати страхового відшкодування (а.с. 54).

Висновком автотоварознавчого дослідження від 18 січня 2016 року №004/01/2016 встановлено, що вартість майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2, зважаючи на стан пошкоджень та необхідний об'єм і характер відновлювального ремонту, становить 88 003 грн. 89 коп. (а.с. 11-43).

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Пунктом 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Відповідно, суд першої інстанції, покладаючи обов'язок із відшкодування шкоди в повному обсязі на ОСОБА_5, вищевикладені вимоги закону не врахував, неправильно застосував норми матеріального права в цій частині позовних вимог. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.

З врахуванням того, що розмір страхової суми (ліміт відповідальності), відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, становить 50000 грн., а розмір франшизи - 1000 грн., на завдавача шкоди ОСОБА_5 може бути покладено обов'язок щодо відшкодування шкоди в розмірі 39 003 грн. 89 коп. (88003,89-49000).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягає зміні.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно взято до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження №004/01/2016 від 15.01.2016 року, який не є належним доказом у справі, у розумінні ст.ст. 102, 106 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а оцінюється сукупно з іншими доказами. Крім того, висновок оцінювача-автотоварознавця, є достатнім та допустимим письмовим доказом, в розумінні ст. ст. 76, 79-80 ЦПК України, що обґрунтовує розмір заподіяних збитків. Такий висновок відповідачем не спростовано, в ході розгляду справи відповідач не скористався своїм процесуальним правом на заявлення клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності причинного зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою, а тому обґрунтовано стягнув її на користь позивача у розмірі, визначеному з урахуванням засад розумності та справедливості.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім'ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 390 грн. 10 коп. (39,32%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, змінити та визначити розмір стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди 39 003 грн. 89 коп. та зменшити судовий збір, стягнутий на користь ОСОБА_4, до 390 грн. 10 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мороз В. О Провадження № 22-ц/792/1330/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія №30