Постанова

Іменем України

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/15070/17-ц

провадження № 61-12022св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Панченка М. М., від 15 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі - ТОВ «Перший український експертний центр») про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. ТОВ «Перший український експертний центр» є балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 та надає житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку. 12 січня 2016 року сталось залиття його квартири, про що був складений акт, яким підтверджується затікання води до квартири на другому поверсі біля комори та на першому поверсі у спальні, яке відбулось через стелю.

Згідно з експертним дослідженням, проведеним на його замовлення, встановлено причину залиття та вартість відновлювального ремонту, а саме встановлено, що залиття сталося внаслідок негерметичності покрівлі мансарди.

З метою проведення ремонтних робіт для усунення подальшої можливості залиття приміщень квартири, він уклав договір з ТОВ «Грін Форт», згідно з умовами якого він оплатив ремонті роботи вартістю 190 000,00 грн.

Також вказував на те, що у зв'язку з пошкодженням майна та необхідністю витрачати час та власні грошові кошти на проведення ремонтних робіт йому завдано моральну шкоду.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просив стягнути з ТОВ «Перший український експертний центр» на його користь збитки, завдані залиттям квартири, у сумі 190 000,00 грн, 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, витрати на експертне будівельно-технічне дослідження у сумі 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 9 200,00 грн.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді Рибака М. А. від 26 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Перший український експертний центр» на користь ОСОБА_4 збитки, завдані залиттям квартири, у сумі 155 832,00 грн, 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та 5 840,00 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів наявність протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв'язок між діями відповідача та збитками, понесеними позивачем, та наявність вини відповідача у їх виникненні.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Перший український експертний центр» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Перший український експертний центр» на користь ОСОБА_4 19 736,00 грн у відшкодування майнової шкоди та 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що залиття приміщень квартири АДРЕСА_1, що мало місце 12 січня 2016 року, сталося саме через негерметичність покрівлі даху мансарди будинку, обов'язок обслуговування та ремонту якої покладено на відповідача, який неналежно виконував свої обов'язки щодо обслуговування та ремонту даху будинку.

Стягуючи з ТОВ «Перший український експертний центр» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду,суд апеляційної інстанції, враховуючи висновок експерта від 07 червня 2016 року, дійшов висновку про те, що стягненню підлягає вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати для усунення пошкоджень приміщення квартири, які утворились внаслідок залиття, у сумі 19 736,00 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану квартири, дійшов висновку про те, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 000,00 грн.

У лютому 2018 року ТОВ «Перший український експертний центр» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність факту залиття квартири позивача, оскільки акт про залиття не є належним доказом, так як складений з порушеннями вимог законодавства.

Також позивач не довів вини відповідача у заподіянні йому шкоди внаслідок залиття належної йому квартири.

Крім того, визначаючи вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт (матеріального збитку), необхідного для відновлення позивачем квартири після залиття, суд апеляційної інстанції врахував висновок з експертного будівель-технічного дослідження від 07 червня 2016 року, який не є допустимим доказом.

Також суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Постанова апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 не оскаржується, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції та зупинено виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У справі, що переглядається установлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Із рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15 серпня 2012 року, наказу № 2/1 від 01 жовтня 2012 року та акту приймання-передачі житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що 01 жовтня 2012 року ЖУ «Південне» ДП «Екос» ПАТ ХК «Київмісьбуд» передало з балансу, а ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло на баланс та обслуговування житловий комплекс за адресою: АДРЕСА_1.

12 січня 2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, що підтверджується актом залиття.

Згідно з висновком з експертного будівельно-технічного дослідження квартири АДРЕСА_1, складеного 07 червня 2016 року судовим експертом ОСОБА_5, причиною залиття є негерметичність покрівлі даху мансарди, що призвело до потрапляння талих та дощових вод з даху над квартирою. Вартість ремонту частини фасадних стін та парапетів, які огороджують квартиру, - 136 096,00 грн; вартість ремонту, який необхідний для усунення можливості протікання води з даху мансарди в приміщення квартири, - 21 286,00 грн, вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати для усунення викликаних внаслідок залиття пошкоджень приміщення квартири, - 19 736,00 грн.

Згідно з договором підряду від 01 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «ГРІН ФОРТ», сторони домовились про виконання комплексу робіт на об'єкті - квартира АДРЕСА_1, на суму 190 000,00 грн, у строк до 01 жовтня 2016 року.

Згідно з актом приймання виконаних робіт за договором підряду від 01 жовтня 2016 року замовник прийняв роботи із заміни рулонних покриттів та основи даху мансарди, відновного ремонту об'єкта (заміна гіпсокартонного облицювання та шпалер), ремонту та часткової заміни цегляного облицювання стін та парапетів.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки балансоутримувача.

Так, балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів тощо.

При цьому, балансоутримувач зобов'язаний: утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі тощо.

Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10 серпня 2004 року на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений такий вид надання послуг суб'єктами господарювання у сфері житлово-комунальних послуг, як ремонт даху та покрівлі.

Установивши, що залиття приміщень квартири АДРЕСА_1, що мало місце 12 січня 2016 року, сталося саме через негерметичність покрівлі даху мансарди будинку, обов'язок обслуговування та ремонту якої покладено на відповідача, який неналежно виконував свої обов'язки щодо обслуговування та ремонту даху будинку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача з підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України, оскільки позивач довів наявність протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв'язок між діями відповідача та збитками, понесеними позивачем та наявність вини відповідача у їх виникненні.

Доводи касаційної скарги про недоведеність факту залиття є безпідставними, оскільки факт залиття належної позивачу квартири зафіксовано в акті про залиття від 12 січня 2016 року, який підписано мешканцями будинку та працівником аварійного бригадира відповідача, тому суди правильно оцінили вказаний акт як допустимий доказ залиття квартири.

Доводи ТОВ «Перший український експертний центр» про те, що акт про залиття складено неналежним чином, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги про недоведеність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди внаслідок залиття належної йому квартири, оскільки у деліктних зобов'язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довів свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу.

При цьому відповідач не надав доказів, які б спростовували наявність його вини у залитті квартири позивача.

Не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи доводи касаційної скарги про недоведеність розміру спричинених позивачу збитків, оскільки вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати для усунення пошкоджень квартири позивача, викликаних залиттям, становить 19 736,00 грн згідно з висновком експертизи, який відповідачем не спростований.

Доводи касаційної скарги про безпідставність стягнення судом моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на таке.

Так, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в результаті винних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди та, з урахуванням дійсних обставин справи, обґрунтовано визначив її розмір.

Інші доводи та обставини, на які посилається ТОВ «Перший український експертний центр», були предметом дослідження судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 20 березня 2018 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, тому виконання рішення постанови Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта