Справа №: 398/2348/18
провадження №: 2/398/1953/18
"12" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В червні 2018 року ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2014 року в розмірі 14 045,62 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 400,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 112,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 03 березня 2014 року. Відповідач порушив умови кредитного договору та не виконує належним чином зобовязання, в результаті чого станом на 01 червня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 14 045,62 грн., яка складається з: 400,00 грн. основного боргу; 112,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 11 754,00 грн. заборгованість за пенею.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
За змістом розділу 2 кредитного договору кредит надано до 03 березня 2014 року, відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердив отримання суми кредиту у повному обсязі.
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору розмір процентів, які повинен сплатити відповідач становить 2% за кожен день користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит в розмірі 400,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 112,00 грн.
16 квітня 2018 року сторонами пролонговано строк надання кредиту до 30 квітня 2014 року.
Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит (п. 2.2. кредитного договору).
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, здійснивши останній платіж 19 червня 2014 року в сумі 150,00 грн., у зв'язку з чим станом на 01 червня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 14 045,62 грн., яка складається з: 400,00 грн. основного боргу; 112,00 грн. заборгованість за процентам за користування кредитом; 11 754,00 грн. заборгованість за пенею (а. с. 8 34).
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК Кодексу що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 400,00 грн. та за процентами за користування кредитом в розмірі 112,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення пені суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.
Вимогами ч. 2 ст. 551 ЦК України та п. 6.2. кредитного договору встановлено, що розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання становить 2% за кожен день прострочення платежу.
Позивачем нарахована пеня в розмірі 11 754,00 грн.
В той же час, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, статей 2, 10, 11 ЦПК України щодо завдань та основних засад цивільного судочинства, верховенства права та законодавства, відповідно до якого суд вирішує справи та пропорційність у цивільному судочинствідає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону і висновком Верховного Суду України суд має право зменшити розмір пені (яка є різновидом неустойки) незалежно від наявності клопотання сторони у справі.
Як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
З матеріалів справи вбачається, що за розрахунком позивача заборгованість по пені становить 11 754,00 грн., що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Крім того, судом враховується відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, оскільки в рахунок погашення заборгованості відповідачем здійснено платежів на загальну суму 542,00 грн., хоча й з порушенням строків встановлених кредитним договором.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір неустойки, нарахований відповідачу відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, підлягає зменшенню з 11 754,00 грн. до 512,00 грн., тобто до суми, яка дорівнює заборгованості за тілом кредиту і відсотками.
Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
400 грн. 00 коп. заборгованість з основного боргу;
112 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
512 грн. 00 коп. пеня.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В.Авраменко