Справа № 182/1986/18
Провадження № 2/0182/1937/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини.

Свої вимоги мотивує тим, що з 13.04.2016 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час шлюбні стосунки фактично припинені. Дитина проживає з позивачем, яка здійснює за нею догляд та не може працювати і заробляти кошти на своє утримання. ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає, хоча працездатний, працює та інших аліментних стягнень не має. Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо надання матеріальної допомоги на проживання їм з дитиною ОСОБА_2 ігнорує, у звязку з чим позивач вимушена звертатися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення платежу за один місяць.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розяснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали, але не пізніше 22.06.2018 року. Копії зазначеної ухвали була направлена сторонам.

18.06.2018 року відповідач подав заяву про продовження йому строку для подання відзиву на позов, оскільки на даний час він проходить строкову військову службу та ухвалу суду про відкриття провадження отримав із запізненням (а.с.15).

04.07.2018 року ОСОБА_2 подав відзив на позов. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає з тих підстав, що, на його думку, відповідач має змогу працювати та заробляти кошти на своє утримання, оскільки донька проживає у бабусі матері позивача в м. Луганськ. Крім того, з нього були стягнуті аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, які позивач витрачає на свій розсуд на відпочинок на морі, що підтверджується фото ОСОБА_1 із соціальних мереж, які містяться у відзиві (а.с.16-20).

У свою чергу, ОСОБА_1 надала відповідь на відзив. Пояснила, що дійсно на прохання матері відповідача давала дозвіл на виїзд дитини до бабусі у м. Луганськ з 13.04.2018 року по 13.07.2018 року і цей термін працювала без офіційного працевлаштування та мала змогу заробити кошти, які витратила на дітей. Аліменти, які відповідач виплачував на утримання доньки, вона відсилала на її утримання бабусі у м. Луганськ (а.с.21-26).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 75 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено право одного з подружжя на утримання. Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (частини 1,2).

Згідно ч. 2,3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ч. 2,4,6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як встановлено судом, 13.04.2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 104 (а.с.7).

14.09.2016 року у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с.6).

На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені.

ОСОБА_1 проживає з малолітньою донькою (а.с.8), здійснює за нею догляд, тому не може працювати та заробляти кошти на своє утримання, а отже, потребує матеріальної допомоги відповідача. Суд приходить до висновку, що проживання дитини у бабусі носить тимчасовий характер, що підтверджується заявою сторін про згоду на тимчасові поїздки з 13.04.2018 року по 13.07.2018 року малолітньої ОСОБА_3 на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської областей у супроводі бабусі ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.04.2018 року за реєстровими № 337,338 (а.с.17). Доводи відповідача про те, що він виплачує аліменти на дитину, суд не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються предмету даного спору.

ОСОБА_2 працездатний, офіційно працевлаштований, має змогу та обовязок надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється.

Обставин, які б свідчили про можливість звільнити ОСОБА_2 від покладеного на нього Законом обовязку щодо утримання непрацездатної дружини судом не встановлено.

Суд приймає до уваги той факт, що судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду від 13.04.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини до її повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с.27).

За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача доцільно стягнути 1/6 частину його заробітку (доходу), до досягнення донькою ОСОБА_3, трьох років, тобто до 14.09.2019 року.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 75, 77, 80, 84 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 23.03.2018 року, щомісяця, до досягнення дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до 14.09.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_6