У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області до Управління Державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Закарпатській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування постанови державного виконавця Яроша С.І. від 25 серпня 2015 року про накладання штрафу та постанови від 01.09.2015 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 07 червня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11 червня 2018 року.

Державна інспекція сільського господарства у Закарпатській області звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Управління Державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Закарпатській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування постанови державного виконавця Яроша С.І. від 25 серпня 2015 року про накладання штрафу та постанови від 01.09.2015 року про накладення штрафу.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.02.2016 року позовні вимоги Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області було задоволено, скасовано постанови старшого державного виконавця Ярош С.І. ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області по виконавчому провадженню №47414116 від 25.08.2015 року та 01.09.2015 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2016 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.02.2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31 травня 2016 року в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року дану позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.04.2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 що діє в інтересах Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області, задоволено, ухвалу Ужгородського мськрайонного суду Закарпатської області від 21 вересня 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до розпорядження № 191 від 25.04.2018 року в.о. керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, у звязку із неможливістю суддею Лемак О.В. виконання повноважень судді, що зумовлено довготривалим лікуванням, всправа №308/14484/15-ц підлягає повторному автоматизованому перерозподілу. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріли, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст.12,13 ЦПК і ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги предявляються.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03.04.2015 року в цивільній справі №308/8331/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника адміністративно-господарського відділу Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з 30 травня 2014 року.

У звязку із набранням вказаним судовим рішенням законної сили, Апеляційним судом Закарпатської області 20.04.2015 р. видано виконавчий лист.

Позивач є стороною виконавчого провадження, а саме: боржником.

На підставі виданого виконавчого листа, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Закарпатській області 30.04.2015 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47414116.

Позивач зазначає, що старшого державного інспектора ДВС було проінформовано про неможливість виконання рішення суду, у звязку із структурними змінами, а саме відсутністю посади Начальника адміністративно-господарського відділу на яку слід було поновити ОСОБА_3 та у звязку з чим було рекомендовано останньому звернутися до апеляційного суду Закарпатської області за розясненням рішення суду.

Позивач зазначає, що рішення суду було частково виконано, а саме перераховано ОСОБА_3 кошти за вимушений прогул в сумі 3000 грн. 25.08.2015 року постановою старшого державного виконавця Ярош С.І. по виконавчому провадженню №47414116 про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 680 гривень. 01.09.2015 року старим державним виконавцем Ярош С.І. винесено постанову по виконавчому провадженню №47414116 про накладення штрафу у подвійному розмірі 1360 гривень. Позивач вважає постанови старшого державного виконавця Ярош С.І. ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області по виконавчому провадженню №47414116 від 25.08.2015 року та 01.09.2015 року незаконними та просить їх скасувати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року провадження в адміністративній справі за позовною заявою Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до Управління Державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Закарпатській області, Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності та скасування незаконного рішення - закрито. Згідно вказаної ухвали вказано, що законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ. Розяснено позивачу, що розгляд даної категорії справ віднесений до юрисдикції місцевих судів в порядку ЦПК України, в порядку передбаченому статтями 383-384 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення до суду).

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до статті 383 ЦПК ( в редакції чинній на час звернення до суду) частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" (в ред.. чинній на час звернення до суду) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК (в редакції чинній на час звернення до суду), суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК ( в чинній редакції), право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час звернення до суду) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В порядку цивільного судочинства у відповідності з ст. 447 ЦПК України розглядаються скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених у відповідності до цього Кодексу.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), не погоджуючись з постановою старшого державного виконавця Ярош С.І. ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області по виконавчому провадженню №47414116 від 25.08.2015 року та 01.09.2015 року про накладення штрафу, які винесені в ході виконавчого провадження №47414116 з примусового виконання виконавчого листа №308/8331/14-ц, виданого 20.04.2015 року Апеляційним судом Закарпатської області про поновлення на роботі, звернувся до суду у порядку цивільного судочинства в позовному провадженні. Проте, порядок, підстави та строки оскарження таких постанов встановлені розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, які є спеціальними по відношенню до інших норм процесуального права, а тому такі вимоги підлягають розгляду саме в порядку розділу VII ЦПК України.

Якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15 та у постанові Верховного Суду України від 26 лютого 2016 року в справі № 6-3077цс15.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанов державного виконавця, а не зі скаргою на його дії.

В даному випадку суд приходить до висновку, що провадження по даній цивільній справі слід закрити, оскільки позивач є стороною виконавчого провадження, яка має вирішувати питання, пов'язані з виконавчим провадженням (оскільки оскаржувані постанови державного виконавця винесено в межах виконавчого провадження) в процесуальному порядку передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснити позивачу, що він має право звернутися зі скаргою до суду в порядку передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст.ст.255, 447-448 ЦПК України, суд, -

постановив:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до Управління Державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Закарпатській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування постанови державного виконавця Яроша С.І. від 25 серпня 2015 року про накладання штрафу та постанови від 01.09.2015 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5