"08" червня 2018 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 червня 2018р. Справа 621/677/18 Провадження №2/642/725/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;

За відсутності позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальності «Українська факторингова компанія», відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, повідомлених про день та час розгляду справи;

розглянув у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальності «Українська факторингова компанія», до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про солідарне стягнення боргу за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

В мотивуванні вимог позивач вказав, 12.08.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 з ОСОБА_4, відповідно до умов якого Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 13547,00 доларів США та сплатити плату кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 65635,22 грн.

Відповідно до п. 1.2.2 вказаного договору зазначено - Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що є додатком до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

12.08.2008 року укладений договір поруки № 223052 між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та ОСОБА_5 (Поручитель), відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань, то виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.08.2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 1.3 Договору Поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки встановлено, що відповідальність Поручителя і Боржника с солідарною.

17 листопада 2016 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 12.08.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.І ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну абс припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Тому позивач заявляє позовні вимоги:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» заборгованість у розмірі 106058,52 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5 в наданих суду запереченнях вказала:

В позовній заяві Позивач посилається на те, що 17.11.2016 року на підставі договору факторингу №46 ПАТ «Укрсиббанк» відступило право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, ТОВ «Українська факторингова компанія». Станом на дату укладання договору факторингу сума заборгованості ОСОБА_4 перед Новим кредитором - ТОВ «Українська факторингова компанія» за договором про надання споживчого кредиту заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 р. становить 143 731,64 грн. з яких:

87326,70 грн. - сума простроченого основного боргу (тіло кредиту), що еквівалентно станом на 22.11.2016 року - 3 386,88 дол.США;

1426,36 грн. - сума нарахованих процентів, що еквівалентно станом на року - 55.32 дол.США:

54978,58 грн., що еквівалентно станом на 22.11.2016 року - 2132.29 дол.США - сума прострочених процентів (згідно реєстру боржників до Договору Факторингу №46 від 17.11.2016 року).

Позивач посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26.01.2015 року по справі №642/10586/14-ц було задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року в розмірі - 3686,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 21.11.2014 року становить 55 839,31 коп., з яких 3386,88 дол. США - заборгованість по основному боргу (тілу кредиту), 299,84 дол. США - заборгованість по відсоткам, та судовий збір в розмірі 589,83 грн. Вказане рішення виконане відповідачами в порядку виконавчого провадження 07.02.2018 року.

З огляду на вказане, на думку Позивача, у нього є підстави для стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 87302,50 грн. (43731.64 грн. (сума боргу, право за якою переуступлена на користь ТОВ «Українська факторингова компанія») - 56429.14 грн. (сума заборгованості, стягнута за судовим рішенням від 26.01.2015 року, та фактично стягнута у процесі виконавчого провадження 07.02.2018 року).

Однак, такі висновки та розрахунки Позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

12.08.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 (надалі - Позичальник, Відповідач-1) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (надалі - Кредитний догововір). Згідно п.п 1.1. вказаного кредитного договору банк зобовязався надати ОСОБА_4 кредиту у сумі 13547,00 дол. США, що еквівалентно 65635,22 грн., а ОСОБА_4 в свою чергу зобовязався повернути банку кредитні кошти та сплатити за кредит в порядку і на умовах, зазначених кредитним договором.

Відповідно до п.1.2.2. вказаного Кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що є додатком №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12 серпня 2015 року

Як встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від26.01.2015 року по справі №642/10586/14-ц (копія міститься в матеріалах справи, а оригінал рішення міститься в матеріалах цивільної справи №642/10586/14-ц), з січня 2014 року ОСОБА_4 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені Договором строки та розмірі, також має заборгованість зі стати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання ОСОБА_4 за Кредитним договором, між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки №223052 від 12.08.2008 року. Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_5 зобовязалась відповідати у повному обсязі за зобовязаннями, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржник.

Так, у звязку з невиконанням Позичальником - ОСОБА_4 умов Кредитного договору, Позивачем - ПАТ «Укрсиббанк» 08.09.2014 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5К були направлені вимоги про усунення порушень умов Кредитного договору, проте станом на 21.11.2014 року Відповідачем-1 та Відповідачем-2 зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та статі процентів за користування ним не виконані.

Згідно з матеріалами справи №642/10586/14-ц, в яких містяться копії вимог ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5: вимога від 07.09.2014 року №30-11/15954 на імя ОСОБА_4 та вимога від 07.09.2014 року №30-11/15953 на імя ОСОБА_5, що направлені ПАТ «Укрсиббанк» згідно квитанції «Укрпошти» про відправку 08.09.2014 року (копії вимог додається разом з доказами відправлення).

В казана вимога ОСОБА_4 не була отримана, а ОСОБА_5 вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором була отримана 11.09.2014 року (докази додаються).

Згідно вказаних вимог ПАТ «Укрсиббанк» вимагав усунення порушень Кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 1 451,32 дол. США - прострочена заборгованість, 422,72 дол. США - прострочена заборгованість по процентам. При цьому Банк повідомив, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «Укрсиббанк» вимагає виконання Боржником (ОСОБА_6О.) та Поручителем (ОСОБА_5К.) своїх зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року, а саме: сплатити ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить: 3809,60 дол. США, з яких 3 386,88 дол. США - кредитна заборгованість (тіл кредиту), 422,72 дол. США - заборгованість по процентам.

Враховуючи те, що відповідачами вказані вимоги не виконані в строк обумовлений вимогами та умовами Кредитного договору, у ПАТ «Укрсиббанк» виникло право на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Отже, ПАТ «Укрсиббанк» предявивши вимоги до відповідачів про усунення порушень Кредитного договору з умовою, у разі невиконання вказаних вимог, вимогою про дострокове погашенням заборгованості, Банк фактично став вимагати дострокового погашення коштів за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

14 лютого 2018 року Верховний суд (КЦС) виніс Постанову по справі №564/2199/15-ц в якій дійшов висновку про те, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

З огляду на те, що Відповідачу-1 - ОСОБА_4 вимога не вручена, то строк з якого у кредитора виникло право вимоги до нього - з 19.10.2014 року (41-й календарний день з дати відправлення позичальнику), відповідно з цієї ж дати і припинив свою дію Кредитний договір. З урахуванням того, що Відповідач-2 - ОСОБА_5 отримала вимогу 11.09.2014 року, строк з якого у кредитора виникло право вимоги до неї з 19.10.2014 року (на 32-й день з дня отримання вимоги), тобто відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України почався перебіг строку давності, визначений ст. 257 цього Кодексу, так як кредитним договором інший строк позовної давності не визначений.

Оскільки Позичальник та Поручитель не усунули вимоги щодо усунення порушень кредитного договору у визначений строк, Банк скориставшись таким правом, 03.12.2014 року предявив позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, в звязку з чим 05.01 2015 року судом відкрито провадження у справі.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26.01.2015 року по справі №642/10586/14-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» задоволено в повному обсязі.

Отже, банк використав своє право і звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором, а саме суми основної кредитної заборгованості (тіло кредиту) та заборгованості по відсоткам, а суд задовольнив в повному обсязі вимоги банку. З огляду на вказане у кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором.

Крім того, Позивач в чинній справі помилково просить стягнути різницю між придбаним правом вимоги по Кредитному договору та сумою сплаченою відповідачем по рішенню суду, адже, станом на 22.11.2016 року - день передання права вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія» (Новому Кредитору, Позивачу в чинній справі) ПАТ «Укрсиббанк» (Кредитор) використав своє право на дострокове стягнення заборгованості, направивши відповідачам вимоги про дострокове стягнення заборгованості, таким чином, Кредитний договір припинив свою дію, а відповідно Кредитор (в тому числі Новий Кредитор) втратив можливість нараховувати та стягувати відсотки за кредитом.

Тому представник відповідача вимагає: Застосувати наслідки пропущення строку позовної давності та відмовити в задоволені позову ТОВ «Українська факторингова компанія».

У разі не застосування судом наслідків пропущення Позивачем строку позовної давності, відмовити в задоволені позовних вимог з інших підстав, що зазначені у Відзиві на позовну заяву.

Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, заперечень встановлені наступні факти та обставини:

12.08.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 з ОСОБА_4, відповідно до умов якого Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 13547,00 доларів США та сплатити плату кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором.

Відповідно до п. 1.2.2 вказаного договору зазначено - Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що є додатком до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

18.02.2008 року укладений договір поруки № 223052 між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та ОСОБА_5 (Поручитель), відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань, то виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.08.2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 1.3 Договору Поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки встановлено, що відповідальність Поручителя і Боржника с солідарною.

У звязку з невиконанням Позичальником - ОСОБА_4 умов Кредитного договору, Позивачем - ПАТ «Укрсиббанк» 08.09.2014 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5К були направлені вимоги про усунення порушень умов Кредитного договору, проте станом на 21.11.2014 року Відповідачем-1 та Відповідачем-2 зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та статі процентів за користування ним не виконані.

Згідно з матеріалами справи №642/10586/14-ц, в яких містяться копії вимог ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5: вимога від 07.09.2014року №30-11/15954 на імя ОСОБА_4 та вимога від 07.09.2014року №30-11/15953 на імя ОСОБА_5, що направлені ПАТ «Укрсиббанк» згідно квитанції «Укрпошти» про відправку 08.09.2014 року (копії вимог додається разом з доказами відправлення).

В казана вимога ОСОБА_4 не була отримана, а ОСОБА_5 вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором була отримана 11.09.2014 року (докази додаються).

Згідно вказаних вимог ПАТ «Укрсиббанк» вимагав усунення порушень Кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 1451,32 дол. США - прострочена заборгованість, 422,72 дол. США - прострочена заборгованість по процентам. При цьому Банк повідомив, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «Укрсиббанк» вимагає виконання Боржником (ОСОБА_6О.) та Поручителем (ОСОБА_5К.) своїх зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року, а саме: сплатити ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить: 3809,60 дол. США, з яких 3386,88 дол. США - кредитна заборгованість (тіл кредиту), 422,72 дол. США - заборгованість по процентам.

Відповідачами вказані вимоги не виконані в строк обумовлений вимогами та умовами Кредитного договору, у ПАТ «Укрсиббанк» виникло право на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Таким чином, ПАТ «Укрсиббанк» предявивши вимоги до відповідачів про усунення порушень Кредитного договору з умовою, у разі невиконання вказаних вимог, вимогою про дострокове погашенням заборгованості, Банк фактично став вимагати дострокового погашення коштів за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26.01.2015 року по справі №642/10586/14-ц було задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008 року в розмірі - 3686,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 21.11.2014 року становить 55 839,31 коп., з яких 3386,88 дол. США - заборгованість по основному боргу (тілу кредиту), 299,84 дол. США - заборгованість по відсоткам, та судовий збір в розмірі 589,83 грн. Вказане рішення виконане відповідачами в порядку виконавчого провадження 07.02.2018 року.

17 листопада 2016 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 12.08.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 перейшло до ГОВ «Українська факторингова компанія».

Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивач вважає, він має право вимоги стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 106058.52грн., з якої:

-87302,50 грн. сума боргу за кредитним договором:

-3236.17 грн. сума 3% річних;

-15519.95грн, сума збитків інфляції.

Така правова позиція позивача на думку суду є хибною.

Так, 14 лютого 2018 року Верховний суд у своїй Постанові по справі №564/2199/15-ц в якій дійшов висновку про те, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Крім того, в вказаному рішенні, суд зазначив, що інфляційні нарахування можуть бути застосовані до національної валюти, тобто до гривні, а договір укладено в іноземної валіті, а тому вказаний індекс не може бути застосований до вказаних вимог.

Проте, до вказаних вимог на підставі викладено не може бути застосовані вимоги статті 625 ЦПК України, т.я. договір припинив свою дію у вересні 2014р.

За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Отже, сукупність досліджених доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про безпідставність заявлених вимог.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальності «Українська факторингова компанія», до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про солідарне стягнення боргу за договором кредиту відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв