Справа №487/4325/18 13.09.2018
Провадження №22-ц/784/1505/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 487/4325/18
Провадження №22-ц/784/1496/18
Провадження №22-ц/784/1505/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Самчишиної Н.В.,

суддів: Царюк Л.М., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: відповідача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2018 року та на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді - Біцюка А.В. в приміщенні того ж суду у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

В липні 2018 року ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В позові зазначала, що вона є власником 21/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідачі є співвласниками: ОСОБА_8 - 1/5 частки, ОСОБА_4 -37/100 частини, ОСОБА_9 - 11/50 часток відповідно. Деякі відповідачі почали без попереднього узгодження самовільне будівництво шляхом самостійного визначення площі земельної ділянки, що є в спільному користуванні для особистого будівництва, чим порушують права позивача, як співвласника нерухомого майна. Посилаючись на наведене, позивач просила виділити в натурі 21/100 часток в житловому будинку, що є у спільній частковій власності та визначити порядок користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою.

11 липня 2018 року ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 почав здійснювати підготовчі роботи під будівництво, а саме: спил дерев, риття фундаменту, руйнацію частини житлового будинку, чим порушує її права. Крім того, є імовірність, що до розгляду поданого позивачем позову по суті і набрання рішенням суду законної сили відповідач побудує там житловий будинок чи іншу нерухому споруду, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою.

Посилаючись на наведене, позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити проведення будь-яких підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2018 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Заборонено проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

-2-

26 липня 2018 року позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2018 року державною виконавчою службою не виконується, оскільки стосується невизначеного кола осіб без зазначення конкретного боржника, просила заборонити ОСОБА_8 проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих та на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено.

Замінено захід забезпечення позову у виді заборони проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, на заборону ОСОБА_8 проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих робіт на вказаній земельній ділянці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та його прав власника, просив ухвалу районного суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилався на безпідставність її доводів.

У відповіді на відзив відповідач ОСОБА_2 посилався на його безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 02 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням закону та роз'ясненням ухвала суду в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявила вимоги про виділ в натурі частки у житловому будинку, що є в спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначала, що відповідач ОСОБА_2 почав здійснювати підготовчі роботи під будівництво, зокрема риття фундаменту, руйнацію частини житлового будинку. Отже відповідач здійснював дії, спрямовані на добудову будинку, не отримавши на це від компетентних органів відповідні дозволи та узгодження.

Все це утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

-3-

Щоб уникнути цього, і слід, як на думку позивача, застосувати, у визначеному нею обсязі, заходи забезпечення позову, які б зробили неможливими здійснювати будь-які дії ОСОБА_2, спрямовані на забудову земельної ділянки.

Задовольняючи заяву позивача і забороняючи ОСОБА_2 проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих та на земельній ділянці районний суд звернув увагу на названі вище обставини та доводи, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, оцінив їх, а, відповідно, і врахував при постановлені оскарженої ухвали.

Таким чином, висновок суду, що забезпечення позову у повному обсязі пов'язано із заявленими вимогами є вірним, оскільки між предметом спору та заходами забезпечення позову наявний правовий зв'язок.

Негативним наслідком неналежного забезпечення позову про виділ частки із спільної часткової власності житлового будинку та визнання порядку користування земельною ділянкою є можливість його добудови, перебудови під час вирішення спору, що призведе до затягування розгляду справи, оскільки виникає необхідність залучати до участі у справі інших осіб та пред'являти додаткові позовні вимоги.

З огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі здійснення будівництва чи добудови будинку, а також з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення, в разі задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про необхідність заборони проведення будь-яких будівельних робіт та пов'язаних із ними підготовчих дій на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, є правильним. Обрання у такий спосіб забезпечення позову з визначеним боржником більш повно унеможливить зміну вигляду та часток власників спірного об'єкта житлового будинку та користувачів земельної ділянки до моменту закінчення розгляду справи. А це у свою чергу відповідає меті забезпечення позову, гарантуванню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість припущення щодо можливого утруднення в майбутньому виконання судового рішення, є безпідставними, суперечать змісту заходу забезпечення позову та вимогам позову, тому не заслуговують на увагу.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвал суду, а тому апеляційну скаргу в силу ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2018 року та ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Царюк

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 14 вересня 2018 року.