Справа № 760/2276/18
провадження №2/760/3855/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 24 січня 2018 року звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що з 25.01.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.06.2016 року було розірвано.

Від шлюбу мають малолітню дитину, доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Позивач посилається на те, що відповідач проживає окремо, у добровільному порядку не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає.

Саме тому позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки щомісячно до досягнення нею повноліття в розмірі ? частки всіх видів свого заробітку (доходу).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року, прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.а.с. 13-14).

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

06 квітня 2018 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечую та погоджується на стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду, у розмірі ? частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 25 січня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис за № 69, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 25 січня 2013 року (а.с. 4).

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 21 червня 2013 року. В графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1 (а.с. 5).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25 січня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 69 (а.с. 6).

Також встановлено, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ ч.2 ст. 182 СК України було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що позивач проживає з малолітньою дитиною окремо від відповідача, який є працездатним.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України.

Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів.

Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі, визначеному позивачем.

Суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків.

Враховуючи викладене, а також вік дитини та її потреби, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, пояснення відповідача про те, що він бажає брати участь у вихованні та забезпеченні дитини, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, в дохід держави в розмірі 704 грн. 80 коп., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Керуючись Конституцією України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 141, 166, 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 223, 247, 258, 263, 264, 265, 273, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Солом'янським РВ ГУДМС України в місті Києві 21 лютого 2013 року.

Дані відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 29 липня 2003 року.

Суддя Л.І. Кізюн