Дата документу 10.09.2018
Справа № 501/1804/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Самойленко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби (стягувач - ОСОБА_3)

учасники справи - не з'явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

1. 06 липня 2018 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби (стягувач - ОСОБА_3).

2. Скарга мотивована тим, що Іллічівський міський суд Одеської області 10.01.2017 року по цивільній справі №501/3524/15-ц ухвалив рішення про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 (заявник) на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. починаючи з 30.07.2015 року.

Згідно вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист №501/3524/15-ц від 05.04.2017 року на підставі якого розпочате виконавче провадження.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 13.05.2017 року встановлено заборгованість станом на 30.04.2017 року у розмірі 42000 гривень.

На підставі постанови державного виконавця від 24.05.2017 року звернено стягнення з доходів боржника, який він отримує працюючи у ТОВ «МендсСюревейс» (боржник по теперішній час працює на вказаному підприємстві).

Разом з тим, державним виконавцем 06.06.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до довідки №23/9249 від 27.06.2018 року станом на 30.05.2018 року відсутній борг по виплату аліментів.

У зв'язку з відсутністю заборгованості боржник 20.06.2018 року звернувся з письмовою заявою до начальника Чорноморського відділу ДВС.

Листом №23/9250 від 27.06.2018 року у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено на підставі того, що : «у державного виконавця відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна та кошті боржника, адже виконання рішення Іллічівського міського суду про стягнення аліментів не можливо забезпечити в іншій спосіб, ніж накладання арешту».

Заявник, вважаючи дії державної виконавчої служби щодо відмови зняття арешту неправомірними звернувся до суду з даною скаргою, яку у подальшому уточнив (а.с.39-40) та просить суд:

- визнати дії начальника відділу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Волощука І.В., які виявилися у відмові у скасуванні постанови арешту майна боржника від 06.06.2017 року неправомірними;

- зобов'язати Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21) винести постанову про скасування арешту майна боржника у ВП №53929833;

- стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21) 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат на користь ОСОБА_1 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: 68000, АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1).

3. Заявник був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

4. Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, будь-яких пояснень щодо розгляду даної скарги до суду не надав.

5. Стягувач - ОСОБА_3 була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, надала до суду заяву про проведення судового засідання, призначеного на 04 вересня 21018 року без її присутності, заперечила проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що нерухоме майно, на яке накладено арешт є спільним майном (по 1/2 частині), де вона проживає разом з дитиною. Заявниця вказує, що всі оригінали документів на спірне майно перебувають у ОСОБА_1, тому у неї є підстави вважати, що ОСОБА_1 може розпорядитись вказаним майном без її згоди.

6. Судом встановлено, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області 10.01.2017 року по цивільній справі №501/3524/15-ц, стягуються щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. починаючи з 30.07.2015 року (а.с.8-10).

7. Згідно вищевказаного рішення суду, на підставі виконавчого листа №501/3524/15-ц від 05.04.2017 року розпочате виконавче провадження (а.с.14, 16).

8. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 13.05.2017 року встановлено заборгованість станом на 30.04.2017 року у розмірі 42000 гривень (а.с.15).

9. На підставі постанови державного виконавця від 24.05.2017 року звернено стягнення з доходів боржника, який він отримує працюючи у ТОВ «МендсСюревейс» (боржник по теперішній час працює на вказаному підприємстві) (а.с.14).

10. Державним виконавцем 06.06.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно (а.с.16).

11. Відповідно до довідки №23/9249 від 27.06.2018 року станом на 30.05.2018 року відсутній борг по виплаті аліментів (а.с.7).

12. У зв'язку з відсутністю заборгованості боржник 20.06.2018 року звернувся з письмовою заявою до начальника Чорноморського відділу ДВС (а.с.6).

13. Листом №23/9250 від 27.06.2018 року у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено на підставі того, що : «у державного виконавця відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна та кошті боржника, адже виконання рішення Іллічівського міського суду про стягнення аліментів не можливо забезпечити в іншій спосіб, ніж накладання арешту» (а.с.5).

14. Відповідно до ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

15. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

16. Згідно п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

17. Частиною 2 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.

18. Відповідно до ст. 41 Коституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

19. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

20. Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» надає право виконавчий службі зняти арешт з нерухомого майна при відсутності заборгованості.

21. Враховуючи наявність в матеріалах справи довідки №23/9249 від 27.06.2018 року, що станом на 30.05.2018 року відсутній борг по виплату аліментів, суд доходить до висновку, що відмова начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби щодо скасування постанови про арешт майна боржника від 06.06.2017 року у ВП №53929833 є неправомірною.

22. Отже, вимоги скарги щодо визнання дій начальника відділу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Волощука І.В., які виявилися у відмові у скасуванні постанови арешту майна боржника від 06.06.2017 року неправомірними та зобов'язання Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винести постанову про скасування арешту майна боржника у ВП №53929833 підлягають задоволенню.

23. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат на користь ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

24. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

25. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

26. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

27. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

28. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

29. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

30. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України»).

31. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

32. Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень представником заявника не надано належних доказів.

33. Посилання на ордер та договір про надання адвокатських послуг (а.с.18-19) не є належним документами, що свідчать про оплату надання юридичних послуг.

34. Тому в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень слід відмовити.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 447-451, 452 Цивільно-процессуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби (стягувач - ОСОБА_3) задовольнити частково.

2. Визнати дії начальника відділу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Волощука І.В., які виявилися у відмові у скасуванні постанови арешту майна боржника від 06.06.2017 року неправомірними.

3. Зобов'язати Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21) винести постанову про скасування арешту майна боржника у ВП №53929833.

4. В задоволенні вимоги про стягнення з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21) 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат на користь ОСОБА_1 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: 68000, АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1) - відмовити.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

4. Повний текст ухвали виготовлено 10 вересня 2018 року.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко