Справа № 177/515/18
Провадження № 2/177/554/18
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

12 вересня 2018 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 23.03.2018 та просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову вказувала, що перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_3. Після народження дитини їх спільне життя не склалося, тому вони з відповідачем почали мешкати окремо.

Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2017 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, в розмірі ? частини з усіх його доходів, але ОСОБА_2 матеріально дитину не забезпечує, з сином не спілкується, участі у вихованні не приймає, не піклується про його духовний, культурний розвиток, а отже самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з чим, позивач вважала за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 33), до суду повторно не з'явився (а.с. 39, 40), про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 48), надали висновок згідно якого не заперечували проти позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 (а.с. 25).

У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, неповідомлення ним про причини неявки до суду, ненадання відзиву на позов, отримавши згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, на місці постановив здійснити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23.02.2017 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 9).

Дитина народжена в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в фактичних шлюбних відносинах. Однак, після народження дитини ОСОБА_2 проживає окремо від ОСОБА_1 та їх сина, про що вказувала позивач у позові. Відповідач до суду не з'явився, доказів на спростування вказаних фактів не надав.

Малолітній ОСОБА_3 проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 20), актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ЖБК «Світанок-48». ОСОБА_1 позитивно характеризується (а.с. 18-19), отримує державну допомогу на утримання сина (а.с. 24, 27-28) та забезпечує належні умови проживання дитини (а.с. 13).

Батько дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає, сина не відвідує, що підтверджується письмовими поясненнями свідків - сусідів ОСОБА_1, які зазначали, що вона самостійно піклується про дитину, батька жодного разу не бачили біля дитини (а.с. 14-16).

Згідно медичної довідки від 07.02.2018, малолітній ОСОБА_3 перебуває під медичним наглядом, догляд за дитиною здійснює мати (а.с. 29).

Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2017, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття (а.с. 11-12). Однак ОСОБА_2 свої зобов'язання по утриманню сина не виконує, у зв'язку з чим у нього сформувалася заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2018 - 13876,01 грн., що підтверджується довідками Криворізького РВ ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 21-22, 42-43).

Згідно характеристики на ОСОБА_2 за місцем проживання, він характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, проживає з матір'ю (а.с. 17).

Рада опіки та піклування при виконкомі Надеждівської сільської ради, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який не заперечував факт ухилення від утримання та виховання сина, надала висновок № 3/2 від 15.03.2018, згідно якого вважала за доцільне не заперечувати проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 25).

Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2, будучи повнолітньою, дієздатною особою, будучи попередженим компетентними органами про необхідність зміни ставлення до виховання сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина - ОСОБА_3, оскільки не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не проявляє батьківської турботи та піклування, участі в житті сина не приймає, долею дитини не цікавить, матеріально не забезпечує, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3

Оскільки позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., суд згідно з ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування судового збору сплаченого за подання позову.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 263-265, 279, 280-282, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А. Суботіна