Справа № 752/6590/18
Провадження № 2/752/3968/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому в приміщенні суду в м. Києві в засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позовній заяві представник позивач зазначає, що 17.04.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н шляхом підписання заяви, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з тим, що відповідач порушує свої зобов'язання за кредитним договором станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 58566 грн. 10 коп. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення основної суми заборгованості в сумі 5757,53 грн. та заборгованість за пенею та комісією в сумі 100 грн., в частині стягнення суми процентів просив відмовити, оскільки банк неправомірно в односторонньому порядку змінив процентну ставку, а в частині стягнення штрафів (фіксованої та процентної частин» просив відмовити, в зв»язку з тим, що застосування подвійних сум штрафів є неприпустимим.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт у вигляді анкети-заяви б/н від 17.04.2008 року ( а.с.9 -14).

Згідно позовних вимог та довідки про заборгованість, сума боргу відповідача перед позивачем станом на 28.02.2018 року складає 58566,13 грн., яка складається із: заборгованість по кредиту - 5757,53 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 49681,64 грн., заборгованість по пені та комісії 100 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 2776,96 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Відповідачем було підписано Анкету- Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній Анкеті-Заяві від 17.04.2008 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що надані банком умови та правила не підписані відповідачем та доказів того, що саме ці правила в їх редакції були вручені відповідачу матеріали справи не містять.

Вимоги про стягнення на свою користь процентів на рівні облікової ставки Національного Банку України в силу положень ст. 1048 ЦК України, позивачем не заявлялося та доказів з цього приводу банк не надавав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, що надані позивачем, - дають підстави стверджувати про укладення договору, але позбавляють суд можливості визначити інші умови даного договору.

Суд вважає, що наведений розрахунок позивачем за договором б/н від 17.04.2008 року, який за доводами позивача було укладено з відповідачем шляхом надання кредитної картки на підставі заяви з кредитним лімітом 1800 грн. із сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості, - не доведені позивачем належними та допустими доказами.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Приймаючи до уваги вимоги позивача про стягнення як пені так і неустойки, а також зважаючи на положення статті 549 ЦК України, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, з наданих позивачем доказів випливає, що 17.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Проте, у заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам»ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалось відповідачем про те, що останній частково сплачував заборгованість за договором та протягом певного часу виконував умови договору належним чином.

Крім того, банком надані такі докази, які свідчать про наявність не виконаних кредитних зобов'язань.

Відповідно до чч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню підлягає основна сума заборгованості в розмірі 5757,53 грн., в решті позовних вимог, з урахуванням наведених вимог закону, обгрунтувань та наданих доказів, суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1762 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, - на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , - заборгованість за кредитним договором б/н від 17.04.2008 року в розмірі 5757 (п»ять тисяч сімсот п»ятдесят сім) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, - на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , - судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко