АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/16443/16-ц

провадження № 88-ц/796/10/2018

13 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Болотова Є.В., Білич І.М., Поліщук Н.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з грудня 2012 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, який є батьком їхньої спільної дитини - малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що з моменту народження дитини відповідач повністю усунувся від виховання сина, не відвідує його, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, матеріально не утримує сина, аліменти не сплачує. Усі питання, пов'язані з вихованням дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина перебуває на повному її утриманні. Вказувала, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, що в майбутньому може зашкодити розвитку духовних цінностей дитини, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, що свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Посилаючись на вказані обставини,ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва, у складі судді Антонової Н. В., від 02 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_4. аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 10 жовтня 2016 року, і до його повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1. Допущено до негайного виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником - адвокатом ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року залишено без змін.

12 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Апеляційного суду м Києва з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій просить його скасувати в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо позбавлення останнього батьківських прав.

Заява обґрунтована тим, що після ухвалення вищевказаного судового рішення, яке набуло законної сили 12 вересня 2017 року, їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду справи судом.

З процесів, ініційованих за участі пана ОСОБА_3 у Франції, 20 листопада 2017 року її французькому адвокату, пану ОСОБА_8 стало відомо, що пан ОСОБА_3 за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року , як співробітник Організації Об'єднаних Націй з питань освіти, науки і культури (ЮНЕСКО), отримував у м. Парижі Франція, наступні виплати на неї та дитину:

- допомогу на сім'ю (дружину) в розмірі 3474,96 Євро;

- допомогу на сім'ю (дитину) в розмірі 1868,91 Євро;

- компенсацію на сімейне житло в розмірі 3355,44 Євро.

Копії цих платіжних квитанцій були передані їй з Франції її адвокатом та перекладені з французької на українську мову 04.12.2017 року, що підтверджується печаткою з бюро перекладів.

Вказану обставину вважає нововиявленою, оскільки вона існувала на час розгляду справи, не була відома їй під час судового засідання Апеляційного суду м. Києва 12.09.2017 року і приховувалася паном ОСОБА_3 як від неї, так і від суду, та має суттєве значення для вирішення справи, оскільки характеризує пана ОСОБА_3 як аморальну особу, яка свідомо і умисно ввела суд в оману і не повідомила суд і учасників процесу про існування обставин тривалого і систематичного отримання ним фінансових коштів на ОСОБА_2 та дитину, факту незаконного збагачення за рахунок дитини, та яка хоче залишити за собою батьківство виключно з меркантильних інтересів.

Нововиявлені обставини щодо отримання та привласнення паном ОСОБА_3 коштів на дитину, свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання вказаної особи виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, використання ним батьківського зв'язку з дитиною лише в цілях особистого збагачення.

У судовому засідання ОСОБА_2 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представники ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні поданої заяви, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2017 року залишити без змін.

Зазначили, що відповідач завжди брав участь у вихованні та утриманні дитини та ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків: після переїзду із сином до України переказував грошові кошти на їх утримання; коли позивач протиправно не повернулася із дитиною до Франції, вчинив всі можливі дії, щоб повернути сина (подав заяву у поліцію, надіслав відповідного листа позивачу, подав заяву до компетентного органу Франції про повернення сина). Відповідач не втрачав інтерес до дитини, вживав усі можливі заходи щодо її повернення.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Служба у справах дітей та сім'ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації просила розв'язати спір на підставі зібраних доказів , з урахуванням висновку орган у опіки та піклування від 12 січня 2017 р. №100-559, нововиявлених обставин, які мають ознаки економічного насилля дитини, та з найкращим забезпеченням інтересів малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q?вн;Про судоустрій і статус суддів&q? с; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 361 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяла на час звернення до суду з заявою про перегляд, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У розумінні частини другої ст. 361 цього Кодексу, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Вказаний висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 10 липня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст.423 цього Кодексу не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування обставин, які судом не встановлювалися.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з платіжних квитанцій Організації Об'єднаних Націй з питань освіти, науки і культури, які не оцінювались судом при розгляді справи, співробітнику з правових питань пану ОСОБА_3 було виплачено, зокрема:

у січні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) -395,17 USD; на сім'ю (дитину) -194,30 USD; компенсацію на житло - 393,34 USD ;

у лютому 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) -407,42 USD ; на сім'ю (дитину) -198,24 USD ; компенсацію на житло - 388,58 USD ;

у березні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) -407,42 USD ; на сім'ю (дитину) -198,24 USD; компенсацію на житло - 388,58 USD ;

у квітні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) -405,42 USD ; на сім'ю (дитину) -197,19 USD ; компенсацію на житло - 386,17 USD;

у червні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) - 435,64 USD ; на сім'ю (дитину) -208,01 USD ; компенсацію на житло - 383,62 USD ;

у липні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) - 441,94 USD; на сім'ю (дитину) -211,32 USD; компенсацію на житло - 169,71 USD;

у серпні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) - 456,64 USD; на сім'ю (дитину) -219,30 USD ; компенсацію на житло - 221,93 USD ;

у вересні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) - 456,64 USD; на сім'ю (дитину) -219,30 USD ; компенсацію на житло - 221,93 USD;

у жовтні 2017 р. - допомогу на сім'ю ( дружину) - 456,34 USD; на сім'ю (дитину) -219,05 USD ; компенсацію на житло - 411,16 USD (а.с.123- 140 т.2).

Вказані квитанції є доказами отримання відповідачем за місцем роботи протягом вищевказаного періоду часу матеріальної допомоги на дружину, дитину та компенсації на житло.

Разом з тим, вказані докази не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, не істотними для вирішення питання про позбавлення особи батьківських прав та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім цього, позивач не довела, що вона була позбавлена можливості отримати інформацію про доходи відповідача на час розгляду справи.

Всі інші доводи заяви представника позивача свідчать про його незгоду з рішенням апеляційного суду, що не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, а тому судом не оцінюються.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається представник заявника, не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування рішення суду у порядку його перегляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оскільки заявником не доведено наявності підстав для перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами, з метою забезпечення справедливої рівноваги між інтересами заявника та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та залишення відповідного судового рішення в силі.

Керуючись ст. 423, 429 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: