АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер: 668/4405/16-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження: 22-ц/791/426/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В., Семиженко Г.В.,

секретар Давиденко І.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу 668/4405/16-ц за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року ухвалене у складі судді Дорошинської В.Е. у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» в особі Херсонського регіонального відділення, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна», третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 26.10.2015 року мала місце дорожньо транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль марки «NISSAN», державний номер ВТ 0824ВС.

Зазначений факт підтверджується постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.11.2015 року, відповідно до якої винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10.11.2015 року, вартість майнового збитку, заподіяного внаслідок ДТП складає 64346,08 грн.

Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

З урахуванням викладеного та часткової сплати відповідачем суми відшкодування у розмірі 8246,22 грн ОСОБА_2 просила стягнути на її користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 56099,86 грн, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2017 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі Херсонського регіонального відділення на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 56099,86 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПЗУ Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом не надана оцінка доказам, якими сторони обґрунтовують свої позиції, вважає прийняте рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим і безпідставним та таким, що порушує права ПрАТ СК «ПЗУ Україна» як страховика.

Відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Станом на час розгляду вказаної справи в суді був чинним ЦПК України 2004 року.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України в редакції 2004 року)

За положеннями ч.2 ст.2 ЦПК України в редакції Закону від 3.10.2017 року, суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час розгляду справи в суді) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що 26.10.2015 року об 13.30 годині ОСОБА_3 в місті Херсоні по вул. Зала Егерсег на парковці ТРЦ «Фабрика», керуючи транспортним засобом Daewoo, державний номер ВТ 5036 АI, на перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу в русі автомобілю «NISSAN», державний номер ВТ 0824ВС під керуванням ОСОБА_2, що наближався праворуч, внаслідок чого автомобіль останньої було пошкоджено.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.11.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності.

Транспортний засіб Daewoo, державний номер ВТ 5036 АI застрахований згідно полісу від 31.12.2014 року № АІ/6921955, укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4.

26.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку.

Відповідно до звіту №2239/15 від 31.10.2015 року ТОВ «СОС Сервіс Україна» проведений ФОП ОСОБА_5 на замовлення відповідача вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП автомобілю позивачки складає 9424, 46 грн. (а.с.110) Листом від 29.12.2015 року ОСОБА_2 повідомлено про перерахування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування в розмірі 8246,22 грн.

Відповідно до платіжного доручення №38414 від 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 перераховано страхове відшкодування в сумі 8246,22 грн (а.с.86).

Звертаючись у березні 2016 року до суду з позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що її автомобіль НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав механічних пошкоджень, згідно висновку авто товарознавчого дослідження від 10.11.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП складає 64346,08 грн, які позивач просила стягнути з відповідача з урахуванням сплачених їй коштів.

На підтвердження своїх вимог надала письмовий доказ - висновок вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля НОМЕР_2, який станом на 10.11.2015 рік становить 64346,08 грн (а.с.4)

Вказаний висновок не містить підпису особи, яка його склала та печатки оцінювача, як того вимагають приписи ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до яких звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. У висновку також відсутні акт огляду транспортного засобу, фотографії досліджуваного автомобіля.

Інших доказів, які б підтверджували, що матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП автомобілю позивача становить 64346,08 грн матеріали справи не містять.

Разом з тим, заперечуючи проти позову відповідач надав суду першої інстанції документи на підставі яких здійснив страхове відшкодування позивачу в сумі 8246,22 грн, зокрема, звіт №2239/15 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача від 31.10.2015 року, який ОСОБА_2 не оспорювала та отримала страхове відшкодування проведене на підставі зазначеного звіту.

За таких обставин, зважаючи на те, що надані позивачем докази викликають сумніви в їх допустимості і достовірності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що матеріальні збитки, заподіяні внаслідок ДТП автомобілю позивача становлять 64346,08 грн, оскільки такі обставини не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Зберігаючи обєктивність і неупередженість суд апеляційної інстанції розяснював представнику позивача процесуальні права та обовязки сторони щодо призначення у справі експертизи для визначення вартості майнового шкоди, завданої внаслідок ДТП, наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, у звязку з чим в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Однак, сторони не скористалися своїми процесуальними права, клопотань про призначення у справі судової експертизи не заявили.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що не вбачає потреби у проведені такої експертизи.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обовязок доказування і подання доказів відповідно до ст.81 ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року покладається на сторін, та доказування не може грунтуватися на припущеннях, аналогічні положення були передбачені і статтею 60 ЦПК України 2004 року.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для мотивованого висновку апеляційного суду про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог, а відтак і підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане у суду першої інстанції не було підстав вважати доведеним факт розміру майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП в сумі 64346,08 грн, оскільки зазначений факт не доведений належними та допустимими доказами.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» - задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л .В. Базіль

Судді: В. В. Бугрик

ОСОБА_6

Повний текст постанови складений і підписаний 14.06.2018 року

Головуючий Л. В.Базіль