Справа№591/3780/18
Провадження №2/592/3670/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Черей С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника Служби у справах дітей Сумської міської ради - Прилипко З.В.,

розглянув у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, 35, код 34743343) про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка звернулася із вказаним позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вступила в шлюб 25.09.2014 року, який був зареєстрований в виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Під час шлюбу у них з відповідачем народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, ще до народження сина, 23.04.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.04.2015 року, актовий запис № 47 у Зарічному відділі реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції. Позивач та відповідач почали мешкати окремо. З моменту свого народження та по теперішній час малолітній ОСОБА_5 мешкає та утримується в повному обсязі своєю матір'ю ОСОБА_3. ОСОБА_4 не приймає жодної участі в утриманні та вихованні малолітнього сина, не цікавиться його життям, не утримує матеріально, взагалі не спілкування із сином від дня його народження.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради у судовому засіданні вважала за доцільне та можливе позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 25.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.04.2015 року було розірвано (а.с.8, 9)

Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, батьком якого є ОСОБА_4 (а.с.7)

На думку суду, поведінка відповідача свідчить про незацікавленість його як батька у долі сина, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків.

Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_5, а саме: не спілкується з дитиною, не виявляє бажання її бачити, матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для проживання та навчання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток.

Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини.

Крім того, суд вважає, що надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про зміну ставлення до виховання дитини - не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки відповідача вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, навіть не проявляє наміру і бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто йому в цьому не перешкоджає і він об'єктивно має таку можливість, але свідомо не бачиться з сином.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України відповідач обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 352 грн. 40 коп.

Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру у сумі 352 грн. 40 коп, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, 35, код 34743343) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок, сплачений згідно квитанції ПАТ КБ «Приват Банк» № 0.0..1 від 03.07.2018.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2018 року.

Суддя О.В. Литовченко