ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №587/217/18

Номер провадження 22-ц/788/1167/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 травня 2018 року в складі судді Черних О.М., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації, мотивуючи вимоги тим, що вона з 01 вересня 2010 року по 29 грудня 2017 року працювала в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації на різних посадах, остання з яких - бухгалтер. Наказом від 29 грудня 2017 року її було звільнено у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що її звільнення є незаконним та таким, що порушує її трудові права, оскільки при попередженні про звільнення їй не було запропоновано перейти на іншу роботу, а також на те, що профспілковий комітет згоди на її звільнення не надав, тому просила визнати незаконним і скасувати наказ № 181 - к від 29 грудня 2017 року в частині, що стосується її звільнення, поновити її на попередній роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ № 181 - к від 29 грудня 2017 року Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації в частині звільнення ОСОБА_1.

Поновлено на посаді бухгалтера Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1.

Стягнуто з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 16133 грн. 39 коп. за час вимушеного прогулу, з відрахуванням необхідних платежів та податків.

Стягнуто з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2018 року допущено негайне виконання рішення в порядку ст. 430 ЦПК України в частині поновлення на роботі ОСОБА_1.

Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації з вказаним рішенням суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв'язку зі зменшенням кількості осіб, яким надаються соціальні послуги, виконуючий обов'язки директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації видала накази від 18 жовтня 2017 року № 202-ОД, № 203-ОД, від 25 жовтня 2017 року № 207-ОД, якими попередила працівників Територіального центру про можливі зміни в організації їх праці та наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників Територіального центру.

Вказує, що працівники були ознайомлені під підпис з вище вказаними наказами. Проте, ОСОБА_1 - бухгалтер, відмовилася ставити підпис про ознайомлення з відповідним наказом, про що був складений акт від 25 жовтня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в підписанні наказу. Зазначає, що відповідач виконав вимоги, визначені абзацом 1 статті 492 КЗпП України.

Позивач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не надала.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представників відповідача Гончаренко В.М., Рубан О.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року працювала на різних посадах в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації, з 01 вересня 2016 року була переведена за її згодою на посаду бухгалтера, а з 29 грудня 2017 року звільнена у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 7-11).

Згідно Розпорядження голови районної державної адміністрації № 422-ОД від 29 вересня 2017 року «Про організаційні засади діяльності закладів, установ району» директору Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації Подольському В.В. поручено попередити до 01 листопада 2017 року працівників про можливі зміни в організації їх праці, про наступне вивільнення (а.с. 39).

Згідно Розпорядження голови районної державної адміністрації № 577-ОД від 07 грудня 2017 року «Про упорядкування структури територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації» директору Подольському В.В. поручено привести у відповідність штатний розпис установи та провести вивільнення працівників відповідно до чинного законодавства (а.с. 46).

Згідно п. 3 наказу директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації № 239 - ОД від 11 грудня 2017 року «Про упорядкування структури територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації» заступнику директора Гончаренко В.М. наказано розробити та подати на затвердження скорочення штату, чисельності працівників в тому числі 1 штатну одиницю бухгалтера (а.с. 48).

Відповідно до штатного розпису Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації, затвердженого головою Сумської районної державної адміністрації на 2018 рік, відсутня посада бухгалтера, яку займала позивач (а. с. 76).

Виконуючою обов'язки директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації винесено накази: № 202-ОД від 18 жовтня 2017 року «Про попередження працівників», № 203-ОД від 18 жовтня 2017 року «Про попередження працівників про можливі наступні зміни істотних умов праці», № 207-ОД від 25 жовтня 2017 року «Про попередження працівників» (а. с. 40-42).

Згідно акту від 25 жовтня 2017 року бухгалтер ОСОБА_1 в присутності виконуючої обов'язки - Гончаренко В.М., головного бухгалтера - Горової О.І., голови первинної профспілкової організації - Міщенко Н.М., інспектора з кадрів - Глушан О.П. відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом № 207-ОД від 25 жовтня 2017 року (а.с. 43).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з заявою до голови первинної профспілкової організації Територіального центру соціального обслуговування Міщенко Н.М. з приводу розгляду питання про попередження ОСОБА_9 про можливе наступне вивільнення (а.с. 18).

Комітет первинної профспілкової організації Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації направив лист до керівництва Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації, в якому просив надати обґрунтоване звернення повідомлення щодо майбутньої реорганізації, скорочення штатної чисельності (а.с. 20).

На звернення директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації щодо надання згоди на звільнення комітет первинної профспілкової організації Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації виніс рішення від 15 грудня 2017 року № 06-18, згідно якого вирішено бухгалтеру ОСОБА_1 запропонувати інші вакантні посади, які є в новій структурі Територіального центру (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від переведення на запропоновані вакантні посади: соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації та робітника з комплексного обслуговування відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги (а.с. 51).

Позивач даний факт не заперечувала і в судовому засіданні суду першої інстанції. Проте, вказала, що посада робітника з комплексного обслуговування відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги відсутня в новому штатному розписі, оскільки дане відділення ліквідовано, а інші посади, які були вакантні на той час їй не пропонувались.

Так, відповідно до п. 1 Розпорядження голови районної державної адміністрації № 577-ОД від 07 грудня 2017 року «Про упорядкування структури територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації» відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації з чисельністю 6 одиниць вирішено ліквідувати з 01 січня 2018 року (а.с. 23, 46).

Наказом директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної від 29 грудня 2017 року за № 181-к ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера з 29 грудня 2017 року у зв'язку зі скороченням штату, чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 52).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконне звільнення ОСОБА_1, оскільки згода профспілки на звільнення позивача не була надана.

Проте, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду з наступних підстав.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України, розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням у зв'язку із скороченням штату, суди мають з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або ж власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Матеріалами справи підтверджується (а.с. 42-43), що позивач попереджувалася відповідачем 25 жовтня 2017 року про можливе звільнення. Крім того, ОСОБА_1 відповідачем було запропоновано дві посади на вибір згідно з штатним розписом на 2018 рік:

- соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування;

- робітника з комплексного обслуговування відділення по наданню комплексу соціальних послуг.

ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих посад (а.с. 51).

Згідно з ч. 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 та п. п. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що комітетом органу профспілки відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача і даний факт підтвердила в судовому засіданні голова профспілкового комітету.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 22) рішення профспілкового комітету про відмову у дачі згоди на звільнення ОСОБА_1 не містить жодного обґрунтування такої відмови.

Тому відповідач відповідно до вимог ч. 7 ст 43 КЗпП України обґрунтовано звільнив позивача без згоди профспілкового комітету.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Посилання позивача на порушення відповідачем ст. 42 КЗпП України щодо неврахування її переважного права на залишення на роботі не заслуговують на увагу, оскільки посада бухгалтера, яку займала позивач і яка скорочувалася, була єдиною, тому порівнювати переваги позивача не було з ким.

Не може бути підставою для задоволення позову і посилання позивача на те, що їй не була запропонована посада соціального працівника відділення соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування, оскільки остання не могла зайняти цю посаду так як вона не має відповідної кваліфікації.

Згідно посадової інструкції соціального працівника (а.с. 185-187) соціальний працівник повинен мати неповну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (молодший спеціаліст). Представники відповідача в суді апеляційної інстанції пояснили, що оскільки соціальний працівник надає допомогу особам, що потрапили в складні життєві обставини - інваліди, самотні, престарілі, то останній повинен мати освіту педагога або психолога, що і мається на увазі в посадовій інструкції як освіта відповідного напрямку підготовки.

Проте позивач такої освіти не має, про що остання не заперечувала. А відповідно до її диплома вона закінчила Глухівський технікум гідромеліорації та електрифікації ім. С.А. Ковпака по спеціальності промислове та цивільне будівництво, а також має посвідчення про те, що вона навчалася на інтенсивних курсах «Професійний користувач програмного забезпечення 1-С: Бухгалтерія 7.7, 8.0» при ТОВ «Інформаційно-консалтинговий центр «ІНКОМІЛ» за спеціальністю «Бухгалтер».

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню згідно вимог ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає відшкодуванню останньому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Компенсувати Територіальному центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сумської районної державної адміністрації сплачений судовий збір за апеляційний перегляд в сумі 1057 грн. 20 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: С.Г. Хвостик

О.І. Собина