1Справа № 335/3007/18 2/335/1221/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Кудряшовій Ю.І., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому зазначив, що 19.01.2017 року помер його дядько ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 є племінником померлого, оскільки матір Палій (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) ОСОБА_5 є рідною сестрою померлого ОСОБА_4. Після смерті дядька - ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом, який за час свого життя залишив на імя позивача, та який згідно до листа нотаріуса є незмінним та не скасованим на день смерті дядька.

Спадкове майно складається з ? частки квартири АДРЕСА_1, яку дядько фактично прийняв шляхом спільного проживання з бабусею ОСОБА_6, яка померла 25.01.2015 року. Прийнята дядьком ? частка квартири АДРЕСА_1 після смерті бабусі належала останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 1979 від 08.07.1994 року виданого Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе. Власником іншої ? частки зазначеної квартири є позивач, згідно до договору дарування посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 11.08.2010 року, яку він отримав від дядька ОСОБА_4

Про смерть дядька він дізнався від ОСОБА_3, приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу наприкінці 2017 року, який надіслав на його адресу повідомлення, що він є спадкоємцем після смерті дядька за заповітом, та якщо він приймає або не приймає спадщину, то повинен сповістити про це, та якщо приймає то змушений звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Отримавши зазначене повідомлення від нотаріусу позивач звернувся до нотаріуса та оформив заяву на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті дядька та направив відповідну заяву, в якій зазначив, що йому не було відомо про смерть дядька, а тому оскільки він приймає спадщину, тому змушений звернутися до суду. Останнього разу позивач приїздив до м. Запоріжжя на прохання дядька улітку 2010 року, коли він на нього переоформив належну йому на праві власності частку в квартирі АДРЕСА_1, після того й до теперішнього часу, він не приїздив, не мав можливості спілкуватися з ним у будь-який спосіб, оскільки він є артистом-вокалістом Театру опери та балету, та хоча і має місце реєстрації, натомість постійно дає концерти по різним містам та не має можливості приїхати до м. Запоріжжя.

У звязку з викладеним, просить суд, встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий термін протягом три місяця, який обчислюється з моменту набрання рішення суду законної сили, для подачі ОСОБА_3 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу заяви на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 19 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 04.04.2018 року відкрито провадження по вказаній справі в порядку загального позовного провадження та розпочато у справі підготовче провадження.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_8 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання надала заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу у її відсутність.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засіданні не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність згідно вимог чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що 19 січня 2017 року помер дядько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС № 378311 виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 20.01.2017 року, актовий запис № 609.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належала померлому на праві власності.

Згідно заповіту 03.08.2002 року, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-3412, гр. ОСОБА_4 зробив розпорядження, а саме: все своє майно, у тому числі і частину вказаної квартири заповідав ОСОБА_1.

30.10.2017 року на адресу позивача було надіслано повідомлення про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, та розяснено, що він є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 30.10.2017 року.

07.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття вказаної спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_3, яка була отримана 03.01.2018 року, що підтверджується відповідною заявою з відміткою про її отримання.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ст. 1217 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В статті 1223 ЦК України чітко передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В ст. 1233 ЦК України, вказано, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, оскільки позивач мешкає за межами країни, з 2010 року до міста Запоріжжя не приїжджав та не спілкувався з ОСОБА_4 або іншими родичами будь яким іншим способом, та про його смерть дізнався лише з повідомлення приватного нотаріуса, а тому визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218, 1223, 1233, 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.13,81,258-259,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий термін протягом трьох місяців, який обчислюється з моменту набрання рішення законної сили, для подачі приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого 19 січня 2017 року.

Повне судове рішення складено 08 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10