Справа № 201/1705/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літаш Ірина Петрівна, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літаш Ірина Петрівна про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Як стверджує Позивач, що після смерті його мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що мешкала за адресою АДРЕСА_1, відкрилась спадщина, що належала їй на праві приватної власності: пенсійний рахунок в ПАТ «КРЕДОБАНК», земельна ділянка Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 за кадастровим номером НОМЕР_3, розташована за адресою: АДРЕСА_2 на території Жовтневого району, ощадний рахунок у Ощадбанку, акції ПАТ «Судноплавної компанії «Укррічфлот»(). Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом на майно після померлої матері. Крім нього інших спадкоємців немає. Після похорону він був вимушений поїхати у іншу область де мусив, відповідно до умов Договору підписаного 1 березня 2017 року, провести аналіз фінансової документації та виконувати обов'язки страхового посередника до повного виконання Договору. Після повернення до Дніпра та з усвідомлення факту смерті матери стався нервовий зрив, після одужання звернувся до нотаріуса з заявою на спадщину де йому була відмовлено у зв'язку зі спливом строку для прийняття спадщини про що видано лист за № 384/01-16 від 14.11.2017 року, а також інформаційна довідка що спадкова справа не заводилося за даними спадкового реєстру № 385/01-16 від 14.11.2017 року з додатком витягом зі спадкового реєстру № 49851717.

Вважаючи що строк для подання заяви на спадщину пропущено з поважних причин, а також що основна маса спадкового майна, а саме земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3, розташована за адресою: АДРЕСА_2 на території Жовтневого району звернувся до Жовтневого районного суду відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але представник Відповідача в судове засідання не з'явився нотаріус надіслав лист на адресу Суду, де просила розгляд справи проводити без її участі. Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав заяву, де зазначив, що не заперечує проти прийняття Заочного рішення по справі.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281,282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

В судовому засіданні судом встановлені наступні факти.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 02.11.61 року НОМЕР_5, про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №1248, який підтверджує, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4, виданого 10.05.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 906 від 10.05.2017 року.

На момент смерті мати ОСОБА_4, позивач перебував у іншому регіоні України виконуючи умови договору, проводячи аналіз фінансової документації та функції страхового посередника, що підтверджується Договором № 900018 від 01.03.2017 року та актом виконаних робіт від 30.09.2017 року. Про смерть мати він дізнався у квітні 2017 року у м. Дубровиця та зміг приїхати лише на поховання після чого знов виїхав до м. Дубровиця Ровенської області задля виконання умов Договору, де після приїзду до м. Дніпро в нього стався нервовий зрів, на ґрунті усвідомлення того, що мати померла.

Таким чином Позивач, як спадкоємець вчасно не зміг звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин.

Дана обставина підтверджується матеріалами справи та відповіддю нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літаш Ірини Петрівни від 14.11.2017 року за № 384/01-16 у якому Позивачу також було роз'яснено щодо його права звернутися до Суду задля визначення додаткового строку згідно з частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Також, відповіддю нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літаш Ірини Петрівни від 14.11.2017 року за № 385/01-16 разом з Витягом зі спадкового реєстру № 49851717 від 14.11.2017 року підтверджується, що крім Позивача з заявою на вступ до спадщини ніхто не звертався, а отже він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 чим також підтверджуються доводи Позивача у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому має право звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, враховуючи, також, відсутність заперечень на предмет позову з боку відповідача, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними. Тому необхідно визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину.

Керуючись ст.ст.55,124 Конституції України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-81,89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літаш Ірина Петрівна про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 (зареєстрований АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1) строк для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев