233 № 233/2402/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
10 вересня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона та її малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.11.2007 року, є власниками квартири АДРЕСА_2.
На теперішній час в квартирі зареєстрована її сестра - відповідач ОСОБА_2 Проте, відповідач тривалий час у спірному жилому приміщення не проживає, комунальні послуги не сплачує, її особистих речей в квартирі не має. Відповідач виїхала до РФ та повертатися до України не бажає.
Не зважаючи на зміну місця проживання, відповідач з реєстрації у спірному жилому приміщення не знялась, чим вчиняє дії, що змушують її нести додаткові витрати по утриманню квартири. Крім того, вона має проблеми у нарахуванні та призначенні субсидії на житлово-комунальні послуги.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, пояснивши, що у 2011 році, на прохання відповідача, зареєструвала останню у спірному жилому приміщенні. Однак, з часу реєстрації відповідач жодного дня у квартирі не мешкала, відразу виїхала до РФ, де створила сім'ю. На її прохання знятися з реєстраційного обліку у спірному жилому приміщенні відповідач не реагує.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв'язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та малолітній син позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є співвласниками квартири АДРЕСА_3. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 07 листопада 2007 року, виданого відділом по приватизації при міському комунальному підприємстві ЖЕУ (а.с.14).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному жилому приміщенні з 2011 року зареєстрована сестра власника квартири - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджується довідкою ОСББ « Новатор- 36» за № 15 від 16.05.2018 року (а.с. 11).
Проте, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.
Зазначена обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5
Так, свідок ОСОБА_5, мати позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 у 2011 році попросила позивача зареєструвати її у спірному жилому приміщенні, на що позивач погодилась. Після реєстрації у квартирі, ОСОБА_2 виїхала до РФ, де мешкає разом із своєю родиною та повертатися до України не бажає.
Свідок ОСОБА_4, сусідка позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час у спірному жилому приміщенні не проживає.
Крім того, факт відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні понад один рік без поважних причин підтверджується актами з перевірки паспортного режиму від 14 березня 2018 року, 7 квітня 2018 року, 16 травня 2018 року (а.с.8-10), з яких вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, у спірному житловому приміщенні не проживає з грудня 2015 року, речей та предметів особистого користування в житловому приміщенні не має.
Отже, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача ОСОБА_2 в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_5.
За таких обставин, позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) до ОСОБА_2 (зареєстрованої зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_6.
Повний текст рішення складено 15 вересня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш