РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2018 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.,

з участю секретаря Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в будинку, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в будинку за адресою вул.Зигзаг, 8 у м.Львові.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2003 р. проведено реальний поділ будинку за адресою, м. Львів, вул. Зигзаг, 8 між співвласниками, а саме відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зокрема ОСОБА_2 належить 5/8 частин, а ОСОБА_3 - 3/8 відповідно. На підставі даного рішення суду, свідоцтва про право власності на частку в будинку від 20.07.2007 р. серія САВ №544974, яке видане Відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №15360360 від 25.07.2007 р., витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №15360461 від 25.07.2007 р., які видані Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 володіє на праві спільної часткової власності 69/100 ідеальними частками спірного будинку, а відтак, ОСОБА_3 на праві власності належала інша частка - 31/100. Разом з тим, 31.01.2010 року ОСОБА_3 помер. У заповіті ОСОБА_3, який посвідчений 15.09.1999 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, все належне йому майно після його смерті він заповів своїй дочці ОСОБА_5 На день відкриття спадщини дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (ОСОБА_5 - ОСОБА_3) Р.В. постійно проживала із спадкодавцем - ОСОБА_3 в квартирі №1 в цьому будинку, не подавала нотаріусу заяву про відмову від цієї частки будинку (спадщини) у строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а тому остання є спадкоємцем майна померлого. 17.11.2017 р. між позивачем, ОСОБА_1 та спадкоємцем частки в розмірі 31/100 в будинку загальною площею 299,2 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Зигзаг, 8 - ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу №1 про продаж позивачу частки 31/100 в цьому будинку за 17900 доларів США. Згідно заяви ОСОБА_6 05.02.2018 р. остання повністю прийняла від позивача 17900 доларів США як оплату за частку 31/100 в спірному будинку, а тому з 05.02.2018 р. право власності на частку в будинку перейшло до позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з клопотанням про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, однак подав клопотання, в якому просить справу розглядати у його відсутності, позов визнав повністю.

Оскільки відповідач визнав, предявлений до неї позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши дійсні обставини справи, права, обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позову слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що житловий будинок №8 по вул. Зигзаг у м.Львові належав на праві власності ОСОБА_7 в розмірі 5/8 частки, а ОСОБА_8 3/8 частки відповідно.

Відповідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2003 р. проведено реальний поділ будинку за адресою, м. Львів, вул. Зигзаг, 8 між співвласниками, на підставі чого за відповідачем було зареєстрованого 69/100 ідеальних частки згаданого будинку, що стверджується свідоцтвом на право власності на частку в будинку від 20.07.2007 року та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.07.2007 року, з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2007 року, а також технічним паспортом на будинок (а.с.7-20).

Разом з тим, як вбачається із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2007 року, право власності на 31/100 частину будинку №8 по вул.Зигзаг у м.Львові не зареєстровано, що також стверджується довідкою ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» №2/3403 від 27.03.2018 року (а.с. 9, а.с.21).

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952 IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та ї обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав в нерухоме майно та їх обмежень.

Ч.3 ст. 5 цього Закону було визначено, що право власності та інші речові права і нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Таким чином ОСОБА_3 згідно до вищезазначеного за життя був визнаний співвласником спірного будинку із часткою в розмірі 3/8.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ №203652 від 09.02.2010 року, співвласник спірного будинку, ОСОБА_8 помер 31.01.2010 року (а.с.27).

ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження І-СГ №185497 від 10.02.1999 року (а.с.29).

ОСОБА_5 з 29.09.1986 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою ЛКП «Навколо базару» №339 від 29.01.2018 року (а.с.32).

В подальшому, після укладення шлюбу 27.02.1986 року (актовий запис №504) ОСОБА_9 змінила своє прізвище на «Філярчук», що підтверджується довідкою ЛМ ВДРАЦС ГТУЮ у Л/о №141/04-06 від 20.01.2018 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу ІІ-СГ №258776 від 29.12.1992 року та паспортом громадянина України серії МЕ №308744 (а.с.30-31, а.с.33-35).

Разом з тим, 02.11.1999 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_10, після чого змінила своє прізвище на «Вроблевскі», що підтверджується офіційним записом про реєстрацію шлюбу від 03.11.1999 року Штат Техас ОСОБА_11 та паспортом громадянина США №481900353 (а.с.36-47).

У відповідності до заповіту, посвідченого 15.09.1999 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, все належне йому майно після смерті він заповів своїй дочці ОСОБА_5 (а.с.28).

Згідно ст. 1216, ч.1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно із роз'ясненням п.6 ППВСУ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, на момент відкриття спадщини, серед числа спадкоємців були відсутні особи, котрі можуть претендувати на обовязкову частку у спадковому майні, в порядку передбаченому ст.1241 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності непорушним.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається із договору купівлі-продажу №1 від 17.11.2017 року, ОСОБА_10 (ОСОБА_5, ОСОБА_9) Р.В. продає, а ОСОБА_1 купляє частку в розмірі 31/100 в будинку за адресою м.Львів вул.Зигзаг, 8 вартістю 17900 доларів США (а.с.48-51).

Факт виконання умов згаданого договору позивачем, в частині оплати частки в розмірі 31/100 в будинку за адресою м.Львів вул.Зигзаг, 8, стверджується відповідними платіжними дорученнями на переказ грошових коштів та заявою ОСОБА_6 про отримання нею згаданих грошових коштів (а.с.52-85, а.с.86-91).

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що померлому ОСОБА_3 належало 3/8 частини будинку, розташований за адресою: м. Львів, вул. Зигзаг, 8, який прийняла в спадщину за заповітом ОСОБА_6 (ОСОБА_5, ОСОБА_3) Р.В., після смерті свого батька, проте не зареєструвала у встановленому порядку право власності на вказане майно.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач, як покупець спадкового майна, а саме 3/8 частини будинку по вул. Зигзаг, 8 у м.Львові, а тому суд дійшов переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 206, 264, 265, 268, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в розмірі 31/100 в будинку загальною площею 299,2 кв.м., який знаходиться за адресою: 79041, м. Львів, вул. Зигзаг, 8, що складається з приміщень 1-1 площею 2.4 кв.м., 1-2 площею 12 кв. м., 1-3 площею 2.6 кв.м., 1-4 площею 1.1 кв.м., 1-5 площею 19.1 кв.м., 1-6 площею 13 кв.м. (квартира №1), III площею 19.3 кв.м. (комора у півпідвалі), IV площею 18.4 кв.м. (комора у півпідвалі) та місць загального користування - приміщень І площею 8.5 кв.м., II площею 2.6 кв.м., VI площею 3.5 кв.м., І площею 10.4 кв.м., І площею 10.4. кв.м., що перебувають у спільному користуванні з іншим співвласником ОСОБА_2, згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок №8 по вулиці Зигзаг у м. Львові, який виготовлений 22.03.2007 р. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Позивач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН №, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН №, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Мартьянова С.М.