Справа № 441/9433/12
4-с/215/20/18
У Х В А Л А

14 вересня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коноваленко М.І.

секретаря судового засідання Махоні Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення Державного виконавця Тернівського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області, про зобов'язання державного виконавця зняти арешт з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з зазначеною скаргою, яку 03 вересня 2018 уточнила, та просить суд зобов'язати Тернівський відділ ДВС м.Кривого Рогу зняти арешт, накладений постановою за виконавчим провадження №40787106 від 24.06.2014 року.

В обґрунтування вимог скаржник посилається на те, що представник ОСОБА_2 в інтересах скаржника звернулася до Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області з проханням зняття арешту з усього належного їй майна на підставі того, що 22.10.2014 виконавчий лист по виконавчому провадженню №40787106 було повернуто стягувачу ПАТ "Комерціний Банк "Надра", та станом на момент звернення до суду на виконання до Тернівського відділу ДВС не надходив, тобто пропущено трирічний строк, встановлений для подання виконавчого листа для примусового виконання. Тернівський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області надав відповідь 20.06.2017 р. № 16347, згідно якої зняття арешту чинним законодавством не передбачено. У зв'язку з викладеним, не погоджуючись з позицією державного виконавця, скаржник просить суд зобов'язати державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати арешт на все належне їй майно.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення судового засідання не надали, не заперечували проти розгляду справи у їх відсутність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши зібрані у матеріалах справи доказам, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» задоволено, та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 що мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 14/18 - 16688,67грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором, за невиконання своїх зобов'язань про дострокове повернення кредитних коштів.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП №-40787106 Дзержинського відділу державної виконавчої служби КМУЮ від 24.06.2014 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках, окрім частини 1-4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Проводити виконавчі дії та виносити будь-які постанови, зокрема постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арештів, при закритому виконавчому провадженні, державний виконавець позбавлений можливості Законом України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.4 ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчою документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод № 11 (ратифікованим Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У звязку з зазначеним, суд доходить до висновку про можливість задоволення заявлених у скарзі вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 247, 450, 451 ЦПК України, 316, 317, 321 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії, рішення Державного виконавця Тернівського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області, про зобовязання державного виконавця зняти арешт з майна - задовольнити.

Зобов'язати державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рога ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати арешт на все невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що мешкає за адресою: 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Щорса, 27, в Єдиному реєстрі заборон відчудження об'єктів нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника ВП №40787106 від 24.06.2014 р.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: