Справа №639/7566/17
Провадження 2/639/599/18
01 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Тіщенко А.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ міграції та реєстрації в Новобаварському районі м. Харкова про усунення перешкод в користуванні та володінні домоволодінням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5, третьою особою позивачем зазначений Відділ міграції та реєстрації в Новобаварському районі м. Харкова. В позовній заяві позивачі просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та володіння квартирою №72 в будинку №21 по вул. Кибальчича в м. Харкові шляхом визнання відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в зазначеній вище квартирі.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на підставі права власності належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_5, з яким розірвано шлюб 29.09.2004 року і після розірвання шлюбу з 2004 року відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, переїхав на інше постійне місце проживання, яке ОСОБА_2 невідоме. Як вказує ОСОБА_2 та інше і позивачі, вони самостійно утримують квартиру, сплачують комунальні послуги у відсутність відповідача. Таким чином, позивачі позбавлені можливості вільно користуватися та володіти належним їм майном та вимушені сплачувати додаткові комунальні послуги, у звязку з чим, посилаючись на вимоги чинного законодавства, позивачі звернулись до суду з даним позовом.
05.01.2018 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 07.02.2018 року справа призначена до судового розгляду по суті та задоволено клопотання позивачів про виклик свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7
В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 заявлено клопотання, яке задоволено судом, про розгляд справи у відсутність свідка ОСОБА_7 через її знаходження за межами міста та виклик в якості свідка ОСОБА_8, яка зможе підтвердити ті ж самі обставини.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини та факт того, що за боргами відповідача за місцем його реєстрації позивачів турбують судові виконавці, не заперечувала проти заочного розгляду справи, проти чого також не заперечували позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_4, які в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_5 судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Відділу міграції та реєстрації в Новобаварському районі м. Харкова у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.
В судовому засіданні на підставі досліджений доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано 29.09.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис за №332 і підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №230882, виданого 29.09.2004 року (а.с.14).
Відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, виготовленого 26.07.2016 року квартира №72 у житловому будинку №21 по вул. Кибальчича в м. Харкові розташована на 9 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 40,4 кв.м, загальна площа кватири 68, 3 кв. м. Власниками майна зазначені ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, позивачі у справі, та відповідач ОСОБА_5 (а.с.6-7).
З копії договору про визначення часток від 10.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 вбачається, що за цим договором частки у квартирі АДРЕСА_2 визначаються рівними і становлять по 1/4 частці цілої квартири:
-ОСОБА_4 - 1/4 частка цілої квартири;
-ОСОБА_2 - 1/4 частка цілої квартири;
-ОСОБА_5 - 1/4 частка цілої квартири;
-ОСОБА_3 - 1/4 частка цілої квартири (а.с.15).
Відповідно до договору дарування від 10.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_5 передав у власність безоплатно ОСОБА_11 в дар 1/4 частку квартири АДРЕСА_2, яка зареєстрована на даний час за позивачем, що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 10.08.2016 року (а.с.16, 13).
07.12.2017 року ухвалою суду Харківської області по справі 1473670 задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла та іншого володіння, які розташовані за адресою АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_5. В розясненнях щодо ухвали вказано, що держаним виконавцем було подано до суду клопотання про дозвіл на здійснення примусового проникнення до житла боржника та його володінь, оскільки ОСОБА_5 порушив строки сплати платежів в рахунок погашення кредиту за кредитним договором №630195406_КІ від 13.08.2014 року (а.с.44-45).
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду даної справи зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є подругою з дитинства позивача ОСОБА_3, пояснила, що приходить до ОСОБА_3 в гості по святах, вони разом гуляють з дітьми, однак батька ОСОБА_12 вона жодного разу не бачила за адресою проживання відповідача, зі слів подруги знає, що батько залишив їх сімю, коли ОСОБА_3 ще навчалась у школі.
Свідок ОСОБА_8, подруга сімї, в судовому засіданні пояснила, що познайомилась з ОСОБА_4 прибл изно в 2008-2009 році, оскільки у свідка до цього помер чоловік, ОСОБА_8 сумувала і часто приходила в гості до позивачів, навіть жила у них, допомагала робити ремонт у квартирі, однак чоловіка ОСОБА_4 або його речей жодного разу не бачила, говорити про нього ніхто не хотів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_5, який з 2004 року не є чоловіком ОСОБА_2, з 10.08.2016 року не має права власності на частку кватири №72 в будинку №21 по вул. Кибальчича у м. Харкові, кілька років не проживає в зазначеній квартирі, однак залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків. Власники квартири позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4 мають певні перешкоди у здійсненні права користування та володінняналежною їм квартирою, їх право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача тягне додаткові витрати з боку позивачів по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири, крім того судовий виконавець за боргами відповідача турбує позивачів, отримавши дозвіл на примусове проникнення до житла, що також створює позивачам певні перешкоди в користуванні їх майном. Відповідач в судове засідання не зявився відзив з відповідними запереченнями не подавав, у звязку з чим, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №72 будинку №21 по Кибальчича в м. Харкові.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.
У звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Конституцією України, ст. ст. ст. 156 ЖК УРСР, ст. ст. 317, 319, 383, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ міграції та реєстрації в Новобаварському районі м. Харкова про усунення перешкод в користуванні та володінні домоволодінням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Усунути перешкоди у здійсненні права користування та володінні квартирою №72 в будинку №21 по вул. Кибальчича в м. Харкові, визнавши ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії ММ №069970, виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.12.1998 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

-ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії МТ №227563, виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 13.04.2012 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії ММ №069926, виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.12.1998 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

Відповідач:ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ММ №069968, виданий1 МВМ Жовтневого РВ УМВС України в Харківській області 17.12.1998 року, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

Третя особа: Відділ міграції та реєстрації в Новобаварському районі м. Харкова, місцезнаходження: м. Харків, вул. Комсомольське шосе, буд. 67.

Повне рішення складено 11.06.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова