АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 681/428/18
Провадження № 22-ц/792/1355/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року (суддя - Горгулько Н.А.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_9. Шлюб між ними розірвано 06 серпня 2009 року. Рішенням Полонського районного суду від 22.09.2008 року стягнуто зі ОСОБА_6 аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу). Від самого народження сина відповідач не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з ним. Не відвідував сина в пологовому будинку, не забирав його з пологового будинку та не брав участі при виборі імені дитини, не навідував сина у дитячому садочку, не цікавиться яку школу відвідує дитина.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року посвідчено правильність зауважень до протоколу судового засіданні від 26.06.2018 року, а саме - що на запитання позивача «Хто мене забирав з пологового будинку?» відповідач надав відповідь: «Я не забирав, тому що були сумніви взагалі мого батьківства», а на запитання позивача «Хто реєстрував дитину?» відповідач надав відповідь: «Я не знаю цього».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити повністю її позовні вимоги.

Вважає, що судом не надано належної оцінки доказам по справі, зокрема наданим позивачем: довідці про склад сім'ї №2847 від 28.11.2016 року та №452 від 07.03.2018 року, довідкам депутата Полонської міської ради Рибачка А. від 29.11.2016 року та від 27.03.2018 року, довідці НВК №1 «ЗОШ №5 І ступеня - ДНЗ» від 07.03.2018 року, довідці Полонської ЦРЛ ім. Н.С.Говорун від 26.03.2018 року, виписному епікризу з амбулаторної картки ОСОБА_9 від _____________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Горгулько Н.А. Категорія: 52

Доповідач: Янчук Т.О.

20.04.2018 року, згідно яких вбачається, що син ОСОБА_9, проживає разом з позивачкою та лише вона одна піклується про його життя, здоров'я, розвиток та навчання, одягає, годує навчає, виховує, матеріально забезпечує та ін. Відповідач відмовився від дитини ще до народження, вважав, що син не його, не відвідував позивачку і сина в пологовому будинку, не забрав з пологового будинку дитину, не виявляв батьківського піклування щодо розвитку та відпочинку дитини, не цікавився здоров'ям дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Полонського районного суду від 26.06.2018 року залишити без змін, вважає рішення суду першої інстанції правильним та обґрунтованим.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги просили її задовольнити.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку установленому законом. Надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник Служби у справах дітей Полонської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини при можливості виконувати ці обов'язки.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №82 від 02.09.2009 року.

Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній ОСОБА_9, проживає разом з позивачкою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9,22).

З довідок Полонського НВК №1 «ЗОШ 1 ступеня №5-ДНЗ» від 28.11.2016 року, від 07.03.2018 року вбачається, що батько малолітньої дитини ОСОБА_9 за час перебування дитини у садочку, а потім навчання в початковій школі жодного разу не навідувався до садочка або школи де навчалася дитина (а.с.12,13).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2008 року стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/5 частини заробітку в місяць, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття.

Згідно висновку органу опіки та піклування Полонської РДА позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітнього сина ОСОБА_9 є недоцільним, так як він бажає брати участь у вихованні свого сина та матеріально його утримувати.

Розпорядженням Полонської РДА від 23.05.2018 року №207/2018 р. визначено ОСОБА_6 способи участі у вихованні свого сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено зустрічі батька з дитиною раз на місяць в останню суботу місяця з 11.00 до 16.00.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. (ст. 12).

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

З огляду на вказане вище у сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, який, виходячи з інтересів дитини, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно його малолітнього сина, оскільки на час розгляду справи установлено, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та його винної поведінки, а відповідачем доведено, що він не втратив інтересу до дитини, має бажання та можливості утримувати та виховувати сина, а тому є недоцільним позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_9.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 з тих підстав, що останній не забрав з пологового будинку не впливають на висновки суду.

Як вбачається із матеріалів справи, дитину ОСОБА_9 забрано з пологового будинку, дитина проживає разом з мамою.

В цій частині фактично доводи зводяться до того, що батько не зустрів маму з дитиною при виписці після народження дитини з лікарні, що не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук