Справа № 638/5605/18
Провадження № 2-з/638/226/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Тарасовій О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову,-

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

До суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу шляхом накладення арешту на все майно, належне ОСОБА_2.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що заява щодо забезпечення позову, підлягає залишенню без задоволення, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Так позивач в позовних вимогах просить стягнути з відповідача суму боргу, відповідно до договору позики.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник серед іншого зазначає причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме: що відповідач, починаючи з 02.08.2015, привласнив кошти позивача та безпідставно ними користується на власний розсуд, а також, на підставі наявних у позивача відомостей, відповідач продає своє майно з метою ухилення від виконання зобовязання, тому у нього є підстави побоюватись, що що такі дії відповідача можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відсутність необхідних відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На разі, суду до заяви, не надано документів, які б свідчили про наявність перешкод в реалізації прав позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ЦПК України відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Штих.