Справа № 141/459/18
Провадження № 22-ц/772/1674/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 рокуСправа № 141/459/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В.П., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Авангард»,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року, постановлену у складі судді Слісарчука О.М. у приміщенні Оратівського районного суду Вінницької області,

встановив:

У квітні 2018 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Авангард» (надалі ПСП «Авангард») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих у зв?язку з розтратою переданого на зберігання майна.

07 червня 2018 року директор ПСП «Авангард» Скляренко Ю.О. подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми вимоги, а саме : 2 004 450 гривень.

В обґрунтування заяви посилався на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року заяву задоволено, накладено арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_3 і знаходяться у нього чи в інших осіб, що відповідає розміру завданих збитків, а саме: 2 004 450 гривень.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить ефективний захист прав позивача, а обраний ним вид забезпечення позову є співмірним та відповідає змісту позовних вимог.

Не погоджуючись з указаною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення й ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ПСП «Авангард» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не дотримано вимог, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України щодо обов?язкового застосування зустрічного забезпечення, оскільки майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадках відмови у позові. Крім того, судом не досліджено чи дійсно між сторонами виник спір та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ПСП «Авангард» Скляренко Ю.О. указував на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд вирішив питання про забезпечення позову з дотриманням норм процесуального права.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв?язку між конкретним видом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами існують спірні правовідносини, які виникли щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок розтрати переданого на зберігання майна.

Суд першої інстанції, враховуючи заявлені позовні вимоги, приймаючи до уваги доводи про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, порушить збалансованість інтересів сторін та істотно порушить права та законні інтереси позивача дійшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, посилання заявника на те, що судом першої інстанції не дотримано вимог, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України щодо обов?язкового застосування зустрічного забезпечення є необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Отже, суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов'язком.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадках відмови у позові.

Усупереч вищевказаній процесуальній нормі, ОСОБА_3 не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові або доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду.

Разом з тим, в резолютивній частині ухвали суду не конкретизовано, на що саме слід накласти арешт (майно чи грошові кошти), що може допускати неоднозначне розуміння її змісту, тому ухвала підлягає зміні із викладенням другого абзацу її резолютивної частини в новій редакції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки підстави для зміни ухвали суду першої інстанції не пов?язані з неправильним вирішенням питання про забезпечення позову, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року змінити, викласти в такій редакції.

Накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_3 і знаходяться у нього чи в інших осіб, що відповідає розміру завданих збитків, а саме: 2 004 450 гривень.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на відповідача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис В.П. Рибчинський

Підпис В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький