_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5636/18
Провадження № 2/520/4649/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «МТБ БАНК» звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 1.11.2005р. уклав з ОСОБА_1 кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у валюті 40000 доларів США зі сплатою 16% на рік. В цей же день між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором. 25 листопада 2009 року Київським районним судом м.Одеси видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 28311,06 доларів США та 4719,78 грн. Посилаючись на невиконання умов договору, зазначає, що станом на 3.05.2018р. утворилася заборгованість у сумі 12469,28 доларів США та 1094907,74 грн., які просить стягнути з відповідачів солідарно.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечували, посилаючись на сплив строків позовної даності за цими вимогами.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.11.2005 р. між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №46/R, за умовами якого вона отримала кредит у валюті 40000 доларів США. В цей же день між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором. Також між вказаними особами та банком 3.11.2005 р. укладено договір іпотеки, за яким предмет іпотеки - земельна ділянка площею 0,03га, за адресою: м.Одеса пров.Псковський, 12, передається в іпотеку. Іпотека розповсюджується, на всі невіддільні від майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують та виникнуть у майбутньому.

На цій земельній ділянці збудовано будинок, загальною площею 160,2 кв.м., який зареєстровано за ними на праві спільної часткової власності, тобто, по 1/2 частині кожному.

25 листопада 2009 року Київським районним судом м. Одеси у справі №№2-н-2082/09 видано судовий наказ про солідарне стягнення з скаржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» заборгованості за кредитним договором у повному обсязі у розмірі 28311,06 доларів США та 4719,78 грн., а також судового збору у розмірі 850 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., який, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", входить до переліку документів, які підлягають виконанню.

Суд встановив, проти чого не заперечували сторони, що цим судовим наказом з відповідачів було стягнуто усю суму заборгованості включаючи основну суму боргу за тілом кредиту та процентів, яка існувала на листопад 2009р.

25 січня 2010 року судовий наказ набрав законної сили та перебуває на виконанні Другого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області і на цей судове рішення не виконано.

Позивач вважає, що станом на 3.05.2018р. у відповідача ОСОБА_1 як позичальника, та у відповідача ОСОБА_2 як поручителя, виникла заборгованість у сумі 12469,28 доларів США та 1094907,74 грн., які складаються з заборгованості по відсотках 12469,28 доларів США та заборгованості за пенею 798,272,35 грн. і 296635,39 грн.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частина 2 статті 416 ЦПК України передбачає, що у постанові палати, обєднаної палати, ОСОБА_3 Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, обєднана палата, що передала справу на розгляд палати, обєднаної палати, ОСОБА_3.

ОСОБА_3 Верховного Суду розглядаючи справу №310/11534/13 у постанові від 4.07.2018р. зробила висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

ОСОБА_3 Верховного Суду керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», ОСОБА_3 Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Отже, стягнувши зазначеним судовим наказом достроково усю суму заборгованості за кредитним договором №46/R разом з відсотками за користування кредитом, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Крім цього, ОСОБА_3 Верховного Суду розглядаючи справу №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018р. зробила такий висновок.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, стягнувши предявивши вимогу та зазначеним судовим наказом достроково усю суму заборгованості з відповідачів за кредитним договором №46/R разом з відсотками за користування кредитом, позивач припинив їхні зобовязання, окрім передбачених ст.625 ч.2 ЦК України,а враховуючи, що останніх у позові не заявлено, тому у задоволенні позовних вимог суд вважає відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.