АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2707/18 Номер провадження 22-ц/786/2097/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар Ряднина І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - адв. ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 липня 2018 року (повний текст складено 02.08.2018 року)

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави, Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про звільнення нерухомого майна з-під арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивачі звернулися до місцевого суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вони мають у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка 17.08.2007 року була передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» та на неї накладено арешт.

Зазначають, що постановою державного виконавця від 02.02.2015 року накладено арешт на все належне ОСОБА_2 майно, в тому числі і на вказану квартиру, при цьому вартість квартири перевищує розмір боргу.

З урахуванням наведеного просить звільнити квартиру АДРЕСА_2 з - під арешту шляхом скасування запису №10176496 від 25.06.2015 року в державному реєстрі обтяжень, який здійснено державним реєстратором Вюн Т.В.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 липня 2018 рокуу задоволенні позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2, який подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права прохав рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом невірно встановлені обставини справи, а саме помилково зазначено, що за рішенням Диканського районного суду Полтавської області по справі №2-123/2009 відкрито виконавче провадження №48680454, в той час як на виконання вказаного рішення відкрито ВП №46288943.

Вважає, що звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки АТ «Укрсиббанк» для задоволення вимог ПАТ «Банк Форум», є незаконним.

Зауважує, що під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2015 року, державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений 02.02.2015 року на належне йому майно.

Також, вказує, що накладення арешту порушує права іншого власника квартири ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, 17.08.2007 року між ОСОБА_7, з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_8 з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого останні придбали у власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.7-8).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.11.2007 року №16610280 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 набули у приватну спільну власність вказану вище квартиру по 1/2 частці кожен (а.с.11).

Також, 17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_8 укладено договір іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 для забезпечення виконання умов кредитного договору №0 від 17.08.2007 року (а.с.12-15).

При цьому, постановою головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Карпенко Т.О. ВП46288943 від 02.02.2015 року на виконання виконавчого листа №2-123/2009, виданого 06.11.2009 року (а.с.61) Диканським районним судом Полтавської області про солідарне стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в розмірі 133101,19 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.62).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що заборгованість по вищевказаному виконавчому листу на день розгляду справи не погашена, отже підстави для зняття накладеного арешту відсутні.

Проте, такий висновок не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1-2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про накладення арешту на майно боржника від 02.02.2015 року) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, відповідно до ч.ч.3-4 ст.54, ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про накладення арешту на майно боржника від 02.02.2015 року) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 11.03.2018 року №116613050, на виконання умов укладеного 17.08.2007 року договору іпотеки, 17.08.2007 року за №5507825 приватним нотаріусом ОСОБА_11 було зареєстровано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_3 (а.с.19-24).

При цьому, 25.06.2015 року держаним реєстратором Полтавського МУЮ Полтавської області Вюн Т.В. було зареєстровано обтяження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2, зокрема, і на вказану квартиру, згідно постанови Київського ВДВС Полтавського МУЮ ВП 46288943 від 02.02.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.19-20, 62).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем, в порушення наведених вище вимог закону було накладено арешт на нерухоме майно боржника, що є предметом договору іпотеки від 17.08.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань позивачів перед АКІБ «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 17.08.2007 року.

Таким чином, внаслідок вчинення відповідних дій було порушено першочергове право заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави (іпотеки).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що державний виконавець повідомив заставодержателю, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, що на заставне майно накладено арешт та не роз'яснив його право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Окрім того, відповідачами по справі не надано відомостей про можливість застосування до даних правовідносин положень ч.3 ст.54 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про накладення арешту на майно боржника від 02.02.2015 року), оскільки з матеріалів справи вбачається, що право застави у АКІБ «УкрСиббанк» виникло на підставі договору іпотеки, укладеного 17.08.2007 року та відповідне обтяження зареєстровано в реєстрі, тобто раніше, ніж постановлено рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18.09.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «Банк Форум» та винесено оскаржувану постанову від 02.02.2015 року ВП 46288943 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому доказів стосовно того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника перед заставодержателем, а тому різницю у вказаній сумі можна реалізувати на задоволення вимог іншого стягувача АТ «Банк Форум» сторонами також не надано.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки матеріалами справи в повній мірі підтверджено факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_3, при цьому їх права власності на вказане нерухоме майно та право АКІБ «Укрсиббанк» як іпотекодержателя вказаного майна порушено внаслідок неправомірного накладення арешту на квартиру, то він підлягає зняттю з вирішенням питання про скасування відповідного запису в реєстрі обтяжень.

Відтак, доводи апеляційної скарги в основному є слушними та такими, що заслуговують на увагу суду.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позову ОСОБА_2було сплачено 704,80 грн. (а.с.1) судового збору та за подачу апеляційної скарги 1057,20 грн. (а.с.102).

Зважаючи на те, що даною постановою апеляційну скаргу задоволено, з Київського ВДВС м. Полтави та ПАТ "Банк Форум"на користь ОСОБА_2необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. судового збору, а саме по 881,00 грн. з кожного.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 липня 2018 року (повний текст складено 02.08.2018 року), - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимогиОСОБА_2, ОСОБА_4 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави, Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про звільнення нерухомого майна з-під арешту, - задовольнити.

Звільнити квартиру АДРЕСА_2 з - під арешту шляхом скасування запису в державному реєстрі обтяжень №10176496 (спеціальний розділ) від 25.06.2015 року, який здійснено о 12 год. 28 хв. 44 с. державним реєстратором Вюн Тетяною Василівною.

Стягнути із Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави та Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"на користь ОСОБА_2по 881,00 (вісімсот вісімдесят одній гривні 00 коп.) грн. судового збору з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ О.Ю. Кузнєцова

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун