Справа № 202/6071/17
Провадження №2/202/363/2018
30 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав,-
У вересні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 14.09.2017 року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2017 року справа розподілена судді Слюсар Л.П.
У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся неодноразово належним чином, за місцем реєстрації, що підтверджується Довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУМВС України у Дніпропетровської області. Про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні просила суд позов задовольнити.
Свідок ОСОБА_7, батько позивача, вказав на те, що відповідача бачив приблизно роки 3 тому. Матеріально він не допомагає, дитину з днем народження не вітає та не спілкується з нею.
Суд, заслухавши позивачку, представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідка ОСОБА_7, заслухавши малолітнього ОСОБА_5, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 21.08.2009 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в шлюбі не перебували.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1400 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 08 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.01.2018 року за № 20/05-38 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.», зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставиниз приводу того, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розгляду справи було з'ясовано, що в 2015 році ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_5, 2009 р.н. ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою з тими самими позовними вимогами. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року було визначено місце проживання ОСОБА_5, 2009 р.н. з матір'ю. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року залишено без змін. ОСОБА_5 навчається в 3-В класі СЗМ №140. Протягом навчання дитини з першого класу батько жодного разу до школи не з'являвся, не телефонував, не цікавився навчанням сина.

Згідно з Довідкою-розрахунком державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2/202/1709/2015 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 станом на 01.09.2017 року становить 44800 грн. З січня 2015 року аліменти ОСОБА_4 не сплачуються.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Як розповів малолітній ОСОБА_5, коли вони проживали з батьком, то він його бив. Останній раз з батьком він спілкувався три роки тому. Він йому не телефонує, з днем народження не вітає, подарунків не дарує. Батьком він називає ОСОБА_6 з яким вони проживають.

Судом встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням, дитина проживає разом зі своєю матір'ю та цивільним чоловіком, якого вважає батьком, вони займаються її вихованням та утриманням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини його батьком підтверджено в ході судового розгляду, доказів щодо не виконання батьківських обов'язків ОСОБА_4 з не залежних від нього причин суду не надано, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх обов'язків, вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, до моменту зміни відповідачем свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, тому доходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4,13,141,259, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: Служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (м. Дніпро, пл. Шевченка, буд.7, ), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути зОСОБА_4 ( АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення ( виклику ) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний тест рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя: Л.П. Слюсар