РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої -судді Пікули Н.В.

за участю секретаря - Оніщук О.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько ОСОБА_5. Спадщину прийняла її мати, оскільки постійно проживала із батьком до дня його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року її мати, ОСОБА_6, склала заповіт і на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, заповідає їй - ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року її матір ОСОБА_6 померла. Місцем її смерті є м. Нововолинськ, оскільки до дня смерті матір проживала разом з нею, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 30.03.2018 року. Вказує, що вона здійснювала догляд за спадкодавицею, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки, а після смерті здійснила поховання.

Іншими спадкоємцями після смерті матері є її сестри, відповідачі по справі, які не звертались у нотаріальну контору за прийняттям спадщини та відмовились від її прийняття в її користь.

Вона має право на спадкування майна померлої, проте оформити її в нотаріальному порядку не може, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння та відсутністю доказів про постійне місце проживання спадкодавиці на момент смерті разом з нею.

Просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю її разом із спадкодавцем ОСОБА_6 з жовтня 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який вона успадкувала за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву згідно якої доводи заяви підтримала повністю, просить її задовольнити та слухати справу у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в підготовче судове засідання не з'явились, подали суду письмові заяви про визнання позову, просять суд слухати справу у їх відсутність.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує їх права, сободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

За матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування.

Як встановлено судом, батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі та проживали в житловому будинку АДРЕСА_1

Після смерті батька, який помер у 1988 році, спадщину прийняла матір-ОСОБА_6.

З витягу з погосподарської книги, технічного паспорта, вбачається, що ОСОБА_6 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

Як вбачається із заповіту, посвідченого 05.05.1997 року секретарем Лудинської сільської ради, на випадок своєї смерті ОСОБА_6 зробила таке заповітне розпорядження, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіл своїй дочці - ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла.

Як вбачається з акту комісії працівників ЖКП № 1 від 04.04.2018 року під час обстеження помешкання ОСОБА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, в результаті опитування сусідів було встановлено, що разом з нею проживала її мати ОСОБА_6 без реєстрації місця проживання з 2000 року і до смерті 03.01.2007 року .

Судом встановлено що позивач здійснювала догляд за спадкодавицею ОСОБА_6, допомагала їй у побуті, а після смерті здійснила поховання.

У відповідності до вимог п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Всі наявні докази свідчать про те, що заявниця ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_6 з жовтня 2000 року по день її смерті до 03.01.2007 року.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом також встановлено, що крім позивача є спадкоємці першої черги, відповідачі по справі, проте останні спадщини в установленому законом порядку не прийняли, приймати спадщину не бажають, про що подали суду письмові заяви, згідно яких не заперечили щодо визнання права власності за позивачем.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області ОСОБА_8 вбачається, що через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно письмових заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є також спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6, останні не заперечують щодо визнання за позивачем спадкового майна.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини, право позивача, як спадкоємця за законом на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтуються на законі, та підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 82, 200, 206, 247,258-259, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 386, 392, 1217, 1218, 1235, 1268 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 з жовтня 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючою за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який вона успадкувала за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повне судове рішення складено 11 червня 2018 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула