Справа № 263/2985/18
Провадження №2/263/1255/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйов О.Л.,

при секретарі Соколовій О.Б.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просила змінити розмір аліментів, які утримуються з платника аліментів ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2013 року у справі № 263/5864/13-ц, на користь отримувача аліментів ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши аліментне утримання з 450грн до 2500грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 посилається на зміну розміру мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму, збільшення потреб на розвиток дитини та догляд, що у сукупності з підвищення цін на харчі, ліки та дитячий одяг, ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На теперішній час ОСОБА_2 працевлаштований, розмір аліментів, які він сплачує є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є явно недостатнім для утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 березня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, додатково пояснила, що підставою для зміни розміру аліментів є зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, а визначений розмір аліментів у сумі 450 грн. на теперішній час є значно меншим, ніж необхідно для утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти вимог відповідача заперечував, суду вказав, що він не має змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки уклав інший шлюб, де на його утриманні перебуває вагітна дружина та малолітня дитина, додатково представив суду довідку про свої доходи за 6-ть місяців 2017-2018р.р., відповідно до якої його середньомісячний заробіток не перевищує 4000грн.

Судом у відповідності до положень ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, учасникам справи роз'яснено зміст ст.ст.12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні сторони вказали, що саме представлені письмі докази підлягають дослідженню на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін.

Суд, вирішуючи питання, передбачені, ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до виконавчого листа № /263/2404/2013, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2013 року, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн., щомісячно починаючи з 05 червня 2013 року до повноліття дитини.

До матеріалів справи позивачем долучено свідоцтво про народження ОСОБА_3 від 27 березня 2012 року, актовий запис № 399; рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 22.09.2014 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрованого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області 17.09.2011, актовий запис №404; рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.07.2013 та виданий на його підставі виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450грн на утримання доньки ОСОБА_3, 22.03.2012року народження, до повноліття дитини; (а. с. 7- 11).

Відповідачем представлено суду довідку про доходи №03/05-18 від 07.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_2 працює у Товаристві з обмеженою відповідальності «ПАНСІОНАТ «ЗОЛОТОЕ РУНО» з 15.04.2015, за період листопад 2017- квітень 2018 йому виплачена заробітна плата у розмірі 21 650грн, а також надано свідоцтво про народження ОСОБА_4 від 07 травня 2015 року, актовий запис № 476; свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 14 лютого 2015 року, актовий запис №37, після шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_2.

Указані обставини визнанні учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, окремому доказуванню не підлягають і у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни розміру аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Саме по собі посилання відповідача на те, що у нього в іншому шлюбі народилась дитина та на його утриманні перебуває вагітна дружина, не може бути розцінене судом як безумовна перешкода для збільшення розміру аліментів, з урахуванням наведених підстав, суд дотримуючись інтересів обох дітей та утриманців відповідача, вважає за можливе збільшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1000 грн, щомісячно, що майже дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2) на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1000 грн. його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1), на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя про стягнення аліментів № 263/5864/13-ц від 05.07.2013р.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Соловйов