ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Суми

Справа №591/1384/18

Номер провадження 22-ц/788/1576/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційную скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Шелєхової Г.В. у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, у якому вказувало, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 12 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором за ним станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 утворилася заборгованість у розмірі 11 559 грн 84 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та спадщину після його смерті, до складу якої увійшов і обов'язок за зазначеним вище кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року, прийняла ОСОБА_1, яка на момент смерті проживала з ним.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 11559 грн 84 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1, яка фактично проживала з ОСОБА_2, прийняла спадщину після смерті останнього, зокрема, і всі належні йому на момент смерті обов'язки, то саме вона, як спадкоємець, має виконувати зобов'язання ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року. Суд же безпідставно ухилився від вирішення спору по суті та здійснення правосуддя.

Колегія суддів заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом і убачається з матеріалів справи, 12 лютого 2014 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 7).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором за ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 утворилася заборгованість у сумі 11 559 грн 84 коп., з яких: 3 600 грн 58 коп. - заборгованість за кредитом; 6 344 грн 38 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом та 1 614 грн 88 коп. пені (а. с. 146).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а. с. 48).

Згідно з копією спадкової справи № 23/2017 після померлого ОСОБА_2 спадкоємці за видачею свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради слідує, що на момент смерті позичальника з ним за однією адресою проживала ОСОБА_1 (а. с. 66).

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом з цим, відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, та несе зобов'язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя.

Утім, позивачем усупереч ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих засобів доказування на підтвердження наявності будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_2

Разом із цим в процесі розгляду справи представником позивача не заявлялося жодних клопотань про витребування вказаної інформації.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що сам факт реєстрації позичальника у будинку АДРЕСА_1, де також зареєстрована і відповідач у справі, не свідчить про те, що йому належав цей будинок на праві власності.

Звідси, за недоведеності факту одержання спадкоємицею ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 будь-якого спадкового майна, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому оскаржене рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 12 вересня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик