РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/256/18

06.06.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі: головуючого судді Слободяного О.Є.

із секретарем Медик Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2018 року.

Позивачка посилається на те, що вона є власником жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Відповідачка по справі ОСОБА_2, її дочка, зареєстрована в будинку з 26.08.1992 року, проте в будинку вона з початку січня 2017 року не проживає. На початку січня 2017 року донька разом з чоловіком та дітьми добровільно виїхала з її будинку. На даний час вона проживає в с.Стара Прилука Липовецького району Вінницької області, де у її чоловіка є власне житло. Таким чином відповідачка не проживає в її будинку вже протягом року, добровільно залишила місце реєстрації, фактично проживає в іншому місці, однак не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, чим створює їй суттєві проблеми та незручності. При цьому позивачка посилається на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона влітку 2016 року поїхала в Росію, повернулась у травні 2017 року. На початку січня 2017 року донька разом з чоловіком та дітьми добровільно виїхала з її будинку. Донька не проживає в належному їй будинку більше року, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона зареєстрована в будинку матері разом з дітьми. Троє старших дітей ходять у школу. ЇЇ мати виїхала в Росію у серпні 2016 року, а повернулась у серпні 2017 року.

Вона разом зі своїми дітьми - ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Назаром проживала у будинку матері до червня 2017 року, після чого змушена була виїхати на тимчасове проживання до сусідки, однак її речі залишились в будинку матері. Вона виїхала з будинку матері в с.Стара Прилука Липовецького району Вінницької області на початку вересня 2017 року, а не на початку січня 2017 року, як стверджує позивачка.

Вважає позов безпідставним, просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 приблизно рік не проживає із своєю матір'ю, вони перестала проживата АДРЕСА_1, коли діти йшли в школу, тобто на початку вересня 2017 року.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.6-8). Родинні відновини між позивачкою та відповідачкою підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (а.с.10) та свідоцтвом про укладення шлюбу(а.с.51).

Згідно домової книги відповідачка ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані АДРЕСА_1(а.с.41-46).

З довідки комунального навчального закладу ЗОШ №5 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 навчались в ЗОШ №5 м. Козятина та були відраховані зі школи за заявою матері - наказ №235 від 12.09.2017(а.с.67).

З акту від 28.12.2017, складеного жителями АДРЕСА_1 та затвердженого головою квартального комітету №5 м. Козятина вбачається, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 проживає з січня 2017 року(а.с.14).

Суд критично ставиться до зазначеного акту і вважає, що він не є належним доказом у справі, оскільки жителі АДРЕСА_1 не є посадовими особами, які уповноважені державою на складання зазначеного акту. Крім того, зазначений акт суперечить фактичним обставинам справи, які встановлені судом під час розгляду справи, та спростовується зазначеними обставинами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Судом встановлено, що відповідаачка ОСОБА_2 не проживає АДРЕСА_1 з вересня 2017 року, відтак підстави для застосування ст. 405 ЦК України відсутні, у задоволенні позову слід відмовити.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст.405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Керуючись ч. 1 ст.405 ЦК України , ст.ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 вівдмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на користування житлом, за їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької обл. протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11.06.2018.

Суддя - підпис

Згідно оригіналу:

Суддя

Секретар

Дата документу 06.06.18