АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 648/2187/17

Номер провадження: 22-ц/791/792/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцова О.А.,

Приходько Л.А.,

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року, постановлене під головуванням судді Строілова С.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 2003 року працювала у Державному вищому навчальному закладі «Херсонський аграрний університет», з 18.04.2016 року займає посаду доцента кафедри економічної теорії та аналізу. 27.06.2016 року її ознайомили з наказомДержавного вищого навчального закладу «Херсонський аграрний університет» від 26.06.2017 року № 343/3 про зміну істотних умов праці, відповідно до якого, в зв'язку із скороченням контингенту (чисельності) студентів та зменшення обсягу навчального навантаження на 2017-2018 навчальний рік,попереджено про зміну істотних умов праці науково-педагогічних працівників університету з 28.08.2017 року , в тому числі і позивача, а саме відповідно до п.1 наказу вона підлягає переведенню з посади доцент на повній ставці на посаду доцент зі ставкою 0,9 з 28.08.2017 року. ОСОБА_2 вважає вказаний наказ відповідача незаконним у зв'язку з фактичною відсутністю змін істотних умов праці та після зменшення позовних вимог просила його скасувати у частині, що стосується її прав та обов'язків.

В вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання незаконним наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 446/3 від 15.08.2017 року про її звільнення з посади доцента кафедри економічної теорії та аналізу, посилаючись на те, що її безпідставно звільнено з займаної посади за ст. 36 п.6 КзпПУ, оскільки істотні зміни умов праці не мали місце та вона не відмовлялася від продовження роботи, а навпаки надала свою письмову згоду працювати й надалі. Позивач просила поновити її на роботі на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та допомогу на оздоровлення за 2013-2014 роки не виплачену їй відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про освіту».

Ухвалою суду від 02 жовтня 2017 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

В ході розгляду справи позивач та її представник неодноразово уточнювали вимоги та остаточно, за підставами вказаними у позовах, просили суд скасувати накази ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці позивача та № 446/3 від 15.08.2017 року про звільнення позивача з роботи, поновити її на раніше займаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та допомогу на оздоровлення за 2013-2014 року в сумі 4371 грн і компенсацію за порушення строків її виплати в сумі 4672 грн 88 коп.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано наказ Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» № 446/3 від 15.08.2017 року в частині звільнення ОСОБА_2, поновлено ОСОБА_2 на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» з 28.08.2017 року.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 55613 грн 25 коп., допомогу на оздоровлення в сумі 4371 грн та компенсацію за порушення строків її виплати в сумі 4672 грн 88 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.В решті вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказуДержавного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» від 26 червня 2017 року № 343/3 у частині, що стосується її прав, просить у вказаній частині рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити дану позовну вимогу. При цьому позивач вказує, що у розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України у відповідача не мала місце зміна організації виробництва та праці, тому вказаний наказ є незаконним.

З апеляційною скаргою на вказане рішення в частині задоволених позовних вимог звернувся Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет», в якій вказує, що лист позивача від 14 серпня 2017 року на адресу Університету не може бути розцінений як згода працівника на роботу в нових умовах, а є виключно зверненням ОСОБА_2 до відповідача і потребував розгляду в рамках ЗУ «Про звернення громадян», тому для поновлення позивачки відсутні правові підстави. Також вказує на безпідставність висновку суду щодо стягнення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013, 2014 роки, оскільки надання зазначеної матеріальної допомоги не є обов'язком керівника, а є лише правом, за умови передбачуваності таких витрат у фонді оплаті праці. Відповідач, також зазначає, що суд, в своєму рішенні не навів розрахунків, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» вказує, що рішення суду, в оскарженій ОСОБА_2 частині є законним та обґрунтованим, оскільки вважає, що наказ № 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці прийнятий в межах повноважень керівником вищого навчального закладу на підставі відповідних рішень вченої ради цього навчального закладу та засідань кафедр прийнятих у відповідності до нормативних актів які регламентують їх діяльність.

Відзив на апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» не надходив, ОСОБА_2 надавала суду додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Відповідно до п. 8, 9 ч.1 розд. XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та її представника, представників відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 2003 року працювала в ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на різних посадах, а з серпня 2010 року на посаді доцента кафедри економічної теорії та статистики, яка в квітні 2016 року перейменована в кафедру економічної теорії та аналізу.

Згідно наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці з 28.08.2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі позивача з 1 на 0,9 та попередженопрацівників про припинення трудового договору в разі незгоди на продовження роботи в нових умовах.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваний наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці, прийнятий в межах повноважень керівником вищого навчального закладу на підставі відповідних рішень вченої ради цього навчального закладу та засідань кафедр прийнятих у відповідності до нормативних актів які регламентують їх діяльність.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у відповідача були відсутні передбачені законом підстави для зміни їй істотних умов праці не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на таке.

Навантаження викладача вищого навчального закладу - це обсяг роботи у годинах за визначеними законом видами діяльності (навчальна, методична, наукова, організаційна), який дорівнює встановленої кількості годин. Навчальне навантаження - обсяг роботи у годинах за видами навчальних занять : лекції, лабораторні, практичні, семінарські, індивідуальні заняття, консультації (ст.50,53 ЗУ «Про вищу освіту). Залишок від загального обсягу робочого часу розподіляється між іншими видами діяльності.

Обсяг навантаження належить до істотних умов праці.

Планування та облік роботи науково-педагогічних працівників ДВНЗ «ХДАУ» здійснюється відповідно до Положення затвердженого Вченою радою ДВНЗ «ХДАУ» протоколом № 12 від 22.06.2017 року.(а.с.201-221 т.2)

Згідно п.2.7 вказаного Положення навчально-методичним відділом формується навчальне навантаження кафедр (згідно норм, викладених в додатку Б) та доводиться кафедрам до 01 червня поточного року після отримання звітів про виконання науково- педагогічними працівниками індивідуальних планів за попередній навчальний рік .

Розподіл навчального навантаження, визначеного навчально-методичним відділом здійснюється завідувачем кафедри і узгоджується з деканом факультету. До 15 червня поточного року кафедри подають до НМВ розрахунок навчального навантаження з урахуванням змін у кадровому складі науково- педагогічних працівників (п.2.9).

Підставою для прийняття наказу№ 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці з 28.08.2017 року слугувало зменшення обсягу навчального навантаження на 2017-2018 навчальний рік, що відображено у рішеннях вченої ради університету від 22.06.2017 року та протоколах засідань кафедр.

Під час розгляду справи судом першої інстанціївідповідачем доведено наявність змін в організації виробництва праці ДВНЗ «ХДАУ», підставою чого слугувало зменшення кількості студенів, відповідно кількості академічних груп та формування малочисельних груп. Вказане підтверджується статистичними звітами за формою 2-3 НК станом на 01.10.2016 рік та на 01.10.2017 рік; розрахунками потреби штатних посад науково-педагогічних працівниківДВНЗ «ХДАУ» за рахунок коштів загального фонду станом на 01.10.2016 рік та станом на 01.10.2017 рік; довідкою про підготовку здобувачів вищої освіти за державним замовленням за 2015-2017 роки.

З розрахунку навчального навантаження на 2017-2018 навчальний рік викладача ОСОБА_2 (а.с.82,83 т.2) вбачається зменшення студентів, що плануються для навчання за дисциплінами, які викладає позивач, утворення малозначних груп та відповідно зменшення годин навчального навантаження в порівнянні з даними 2016-2017 навчального року, що відображені у звіті про виконання навчального навантаження за 2016-2017 навчальний рік викладача ОСОБА_2 (а.с.80,81). 2016-2017 н.р. - 609,5 годин, 2017-2018 н.р. - 544 годин.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності нарахування навантаження на 2017-2018 навчальний рік нормативам МОН колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказане планування навчального навантаження викладача розробляється відповідно до положення про планування та облік роботи науково-педагогічних працівників ДВНЗ «ХДАУ», затвердженого Вченою радою ДВНЗ «ХДАУ» протоколом № 12 від 22.06.2017 року, яким в тому числі передбачено корегування нормативів часу в роботах з малочисельними групами тощо.

Крім того, як слідує зі звітупро виконання навчального навантаження за 2016-2017 навчальний рік викладача ОСОБА_2,кількість годин що витраченіОСОБА_2 у підзвітному році на проведення заліків та екзаменів в письмовій та усній формі відповідає запланованій кількості годин на 2017-2018 навчальний рік. Зауважень, щодо невідповідності вказаної кількості часів нормативам МОН при складанні звіту за 2016-2017 навчальний рік ОСОБА_2 не заявляла.

22.06.2017 року було проведено засідання кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «ХДАУ» (протокол № 12) на якому була присутня й позивач, на якому розглядалося питання планування роботи кафедри на 2017-2018 навчальний рік, в тому числі обсяг навчального навантаження і кількість ставок, та узгоджено заплановане навантаження кафедри (а.с. 68,69 т.2).

Протоколом засідання вченої ради ДВНЗ «ХДАУ» від 22.06.2017 року затверджено розрахунок навчального навантаження та штатного розкладу на 2017-2018 навчальний рік. З протоколу вбачається, що при прийнятті вказаного рішення вченою радою навчального закладу враховані особливості розрахунку навчального навантаження на 2017-2018 навчальний рік, визначено кількість годин навчального навантаження та проведено розрахунок ставок штатних науково-педагогічних працівників. З вказаного протоколу вбачається також, що навчальне навантаження на 2017-2018 навчальний рік по Університету на 10973 години (9,2%) менше ніж у 2016-2017 навчальному році (а.с. 70,71 т.2).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, установив, що зміна істотних умов доцента кафедри економічної теорії та аналізу ОСОБА_2 полягала у тимчасовому переведенні її на 0,9 ставки на період 2017-2018 навчального року і була зумовлена змінами в організації виробництва та праці, пов'язаними зі зменшенням кількості студентів ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на вказаний період, як наслідок зменшення встановленого законом навантаження (певної кількості студентів на одного викладача) та кількості академічних груп.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині скасування наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці в частині, що стосується позивача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни рішення суду у вказаній частині колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет», колегія суддів виходить з наступного.

Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26.06.2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі позивача з 1 на 0,9.

Пунктом 3 вказаного наказу начальника кадрів зобов'язано у термін до 14.08.2017 року одержати письмове підтвердження науково-педагогічних працівників (заяви), згодних продовжувати роботу в нових умовах.

Згідно акту № 8 від 26.06.2017 року, складеного начальником відділу кадрів ДВНЗ «ХДАУ» та іншими працівниками Університету ОСОБА_3 відмовилась письмово підтвердити ознайомлення з наказом № 343/3 від 26.06.2017 року (а.с.163 т.2).

У акті від 13.07.2017 року зазначено про те, що працівниками відділу кадрів відповідача зафіксована відмова ОСОБА_2 від роботи у нових умовах праці відповідно до наказу № 343/3 від 26.06.2017 року та відмова позивача від письмового підтвердження такого факту.

14.08.2017 року ОСОБА_2 листом, адресованим відповідачу, підтвердила свою згоду на продовження роботи на займаній посаді. Вказаний лист отримано ДВНЗ «ХДАУ» 17.08.2017 року.

15.08.2017 року наказом № 446/3 від 15.08.2017 року ОСОБА_2 звільнена з роботи з 28.08.2017 року за п.6 ст. 36 КЗпПУ у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Ухвалюючи рішення про скасування наказу від 15.08.2017 рокупрозвільнення ОСОБА_2 з роботи з 28.08.2017 року за п.6 ст. 36 КЗпПУ у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством не передбачено обов'язку працівника щодо вчинення будь-яких дій пов'язаних з його намірами продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, ау роботодавця відсутні підстави щодо прийняття рішення про звільнення працівника у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці до спливу двомісячного строку передбаченого ст. 32 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги, є юридично безпідставними та висновки суду не спростовують та зводяться до довільного трактування відповідачем норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013, 2014 роки також не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у вказаній частині.

Задовольняючи позову вказаній частині, суд першої інстанції виходив із того, що доводи відповідача про відсутність фінансування на вказані виплати у ці роки не дають підстав для відмови у задоволенні вимог позивача в цій частині, надані суду представником відповідача документи на підтвердження відсутності в 2013-2014 роках державного фінансування для виплати допомоги на оздоровлення самі по собі не свідчать про відсутність у відповідача фінансової спроможності виконати вимоги ст. 57 Закону України «Про освіту» у вказані роки.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 57 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам, зокрема, надання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Станом на 2013, 2014 роки держава гарантувала педагогічним та науково-педагогічним працівникам, зокрема, надання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки (частина перша статті 57 Закону України «Про освіту»).

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, ОСОБА_2 як педагогічний працівник, мала законні очікування на отримання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки у 2013, 2014 роках.

Відмова у виплаті ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки та у подальшому при звільненні є такою, що не ґрунтується на законі, оскільки мотивована лише відсутністю коштів.

Безпідставним є посилання відповідача на умови колективного договору, за якими матеріальна допомога на оздоровлення співробітника університету надається при наявності економії фонду заробітної плати, оскільки відповідно до положень ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Доводи апеляційної скарги, про те що судом в резолютивній частині рішення не вказано що стягнута на користь позивача сума визначена без утримання податків та інших обов'язкових платежів, не є підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки вказаний недолік може бути усунутий судом першої інстанції, з застосуванням положень статей 270, 271 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Зважаючи на наведені обставини, апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволенняпозовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Апеляційний судХерсонської області у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скаргиОСОБА_2 та Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А.Приходько

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року

Суддя: І.В. Вейтас