Провадження № 22-ц/772/1598/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуСправа № 127/20817/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О. , Берегового О.Ю.,

секретар : Торбасюк О.І.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи- адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/20817/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7, про визнання права власності на ? частку автомобіля та виключення майна з акту опису і арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Венгрин О.О. в залі суду №23 о 17.30 год., повний текст рішення виготовлено 25.05.2018 року,

В с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_8 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, мотивовані тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 19.11.1983 р. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2017 р. з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 стягнуто 195852,00 грн. боргу за договором позики.

На виконання зазначеного судового рішення, видано виконавчий лист, а постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 10.07.2017 року, в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 коштів у розмірі 197810,52 грн., описано та накладено арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 р.в., р/н НОМЕР_1.

Оскільки, зазначений автомобіль придбаний в період шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за спільні кошти, то він є спільною сумісною власність подружжя.

З урахуванням зазначеного, позивачка ОСОБА_8 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 р.в., р/н НОМЕР_1, виключити даний автомобіль з опису та зняти з нього арешт, накладений згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 10.07.2017 р. Ще позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_4 отримує пенсію та зарплату, тому може сам розрахуватися з боргами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року залучено до участі у справі ОСОБА_7 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, оскільки він є стягувачем у виконавчому провадженні, в якому накладено арешт на спірний автомобіль.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено: визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку автомобіля MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_4, як на частку спільного сумісного майна подружжя; враховуючи те, що автомобіль MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, є неподільною річчю, зобов'язати Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_6, як компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, - 1/2 частку коштів (вартості) від реалізації автомобіля MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, у виконавчому провадженні №53891707, внаслідок чого припиняється право власності на 1/2 частку автомобіля MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, за ОСОБА_6; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_8 оскаржила його в апеляційному порядку в частині виплати її, як конпенсації вартості ? частки спірного автомобіля, ? частки коштів (вартості) від його реалізації у виконавчому провадженні №53891707, внаслідок чого припиняється право власності на 1/2 частку автомобіля MITSUBISHI PAJERO, легковий універсал-В, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, за ОСОБА_8

Вважає оскаржуване рішення в цій частині незаконним та необгрунтованим, оскільки суд ухвалив неправомірне рішення, відступивши від норм матеріального та процесуального права, чим порушив законні права та інтереси позивача.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі і вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував у своєму рішенні співмірності вартості арештованого автомобіля та наявного боргу; того, що державним виконавцем порушено черговість стягнення; того, що державним виконавцем не було вчинено перевірки майна боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам відповідає.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході розгляду справи були встановлено наступні обставини.

ОСОБА_8 і ОСОБА_4 перебувають у шлюбі з 19.11.1983 р. (а.с. 4)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.01.2008 р. автомобіль MITSUBISHI PAJERO, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 р.в., р/н НОМЕР_1 зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 (а.с.11-12)

Зазначений автомобіль придбаний відповідно до договору купівлі-продажу з використанням банківського кредиту №31-01/08-01 від 31.01.2008 р., укладеного між ТОВ "СОФТ-МАКС" та ОСОБА_4 (а.с.116-118)

На а.с.112-115 - копія договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 01.02.2008 р., за яким АКТБ "УкрСиббанк" надало ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 200600,00 грн. (п.1.1) Предметом застави є власність позичальника на підставі договору купівлі-продажу з використанням банківського кредиту №31-01/08-01 від 31.01.2008 р. (п.2.4).

01.02.2008 р. АКТБ "УкрСиббанк" уклало договір поруки №176867 з ОСОБА_8, за яким вона зобов"язується відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_4 зобов"язань за кредитним договором №0 від 01.02.2008 р. (а.с.119)

Кредитний договір №0 від 01.02.2008 р. припинив свою дію, у зв'язку з виконанням кредитних зобов"язань, що підтверджується довідкою №132/1-546-7/437 від 27.01.2015 р. (а.с.120).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2017 р., яке набрало законної сили 03.03.2017 р. (справа №127/26281/16 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення позики) стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 кошти у розмірі 195852,00 грн. згідно договору позики від 06.02.2016 р., витрати по сплаті судового збору в сумі 1958,52 грн. (а.с. 52-53)

У виконання зазначеного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист №127/26861/16-ц від 21.03.2017 р. (а.с. 54), який перебуває на примусовому виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, виконавче провадження №53891707.

На а.с. 33 - копія постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Довганенка М.В. від 10.07.2017 р., згідно якої описано та накладено арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 р.в., р/н НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с. 33-34)

Зі звіту ТОВ «Експертно консалтинговий центр» від 26.07.2017 р., що у матеріалах виконавчого провадження №53891707, вбачається, що дійсна розрахункова (ринкова) вартість автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, 2007 р.в., р/н НОМЕР_1, без урахування ПДВ складає 355395,00 грн. (а.с.150-151)

За вказаних обставин та з огляду на норми ст. ст. 60, 63, 70 СК України, а також правового висновку, викладеного у постанові ВС України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, суд дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, оскільки він придбаний у період шлюбу за спільні кошти подружжя. Виходячи з зазначеного, суд також дійшов правомірного та обгрунтованого висновку про визнання за позивачкою права власності на ? частину вказаного автомобіля і цей висновок та обставини, за яких суд його зробив, сторонами не спростовуються.

Далі суд першої інстанції керувався тими ж встановленими обставинами, тим, що автомобіль є неподільною річчю, чого апелянт теж не заперечує і, враховуючи зазначене та норми ст. 59 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», п.п.14, 16 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дійшов висновку про задоволення позову частково та про залишення арешту автомобіля, зобов'язавши відповідача виплатити ОСОБА_8 - позивачці у справі, ? частину його вартості, як компенсацію за ? частину спірного автомобіля, в результаті чого, припинивши право власності позивачки на її ? частку у ньому.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вказано в оскаржуваному рішенні, суд дійшов до такого висновку, виходячи з того, що автомобіль, як спільна сумісна власність подружжя - сторін у справі, є неподільною річчю.

На це п.14. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» говорить, що вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист.

При розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте кожним із подружжя під час їх окремого проживання після фактичного припинення шлюбних відносин, суд може визнати особистою приватною власністю кожного з них.

А п.16. Постанови говорить, що у випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ (частина друга статті 183 ЦК), на яку звертається конфіскація або стягнення на користь особи, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей 321, 358, 364 ЦК, враховуючи, що згідно із законодавством суд вирішує спори учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном. Тому не слід розглядати як протиправне позбавлення права власності присудження грошової чи іншої матеріальної компенсації за частку у спільній сумісній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може зняти арешт із цієї речі і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь особи грошову чи іншу матеріальну компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити арешт речі, зобов'язавши відповідні територіальні органи Державної фіскальної служби України або юридичну особу виплатити позивачу відповідну частину її вартості.

Отже, суд першої інстанції діяв з огляду на встановлені обставини та правові норми, які регулюють правовідносини зняття арешту з неподільного майна.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував у своєму рішенні співмірності вартості арештованого автомобіля та наявного боргу; того, що державним виконавцем порушено черговість стягнення; того, що державним виконавцем не було вчинено перевірки майна боржника, не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються інших правовідносин, правовідносин оскарження дій, бездіяльності чи постанови про накладення арешту, а не правовідносин зняття арешту.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому, в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, суд -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст Постанови складено 10 вересня 2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук