МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2/521/3084/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_3, посилаючись на те, що перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, який 09 лютого 2010 року був між ними розірваний. В період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначає, що в серпні 2017 року їх з відповідачем донька стала навчатися на платній формі навчання в Міжнародному гуманітарному університеті, за перший рік якого вона сплатила 15678,00 грн.

Стверджувала, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає фінансову допомогу, однак має змогу її давати, оскільки має стабільний прибуток у вигляді заробітної плати та інших доходів, непрацездатних батьків на утриманні не має.

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 липня 2007 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку відповідача, однак рішення суду відповідач не виконує.

Позивачка вказує, що батько дитини повинен брати участь у додаткових витратах на її утримання, які несе позивачка, а саме на: придбання розчину для контактних лінз, придбання взуття, придбання канцтоварів, пошив форми, додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження, витрати на навчання в університеті.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка, за уточненими позовними вимогами, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: одноразово 1500,00 грн. в рахунок пошиву форми для навчання; 354,95 грн. в рахунок витрат на канцтовари; 523,00 грн. в рахунок сплати витрат на розчин для контактних лінз; 783,65 грн. в рахунок сплати витрат на взуття; 1000,00 грн. в рахунок додаткових грошових зборів на медикаменти, розважальні заходи та ін., загалом на суму 4161,60 грн.; стягувати з відповідача щомісячні витрати в розмірі 685,50 грн. та 7839,00 грн. щороку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та закінчення навчання, тобто до 05 серпня 2020 року.

Заочним рішенням від 23 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, суд вирішив: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на навчання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Міжнародному Гуманітарному Університеті, за період навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 7800, 00 грн. щороку, що складає 1/2 суми оплати за навчання 15600, 00 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та закінчення навчання, тобто до 05 серпня 2020 року; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, повязані з навчанням неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2638, 60 грн. ,з яких: 1500,00 грн. в рахунок 1/2 частини вартості пошиву форми для навчання; 354, 95 грн. в рахунок 1/2 частини вартості витрат на канцтовари; 783, 65 грн. в рахунок 1/2 частини вартості сплати витрат на взуття; в інший частині позовних вимог було відмовлено (а.с. 31-34).

Ухвалою суду від 08 травня 2018 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2018 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с. 80).

Відповідач та його представник, яка діє на підставі довіреності від 09 липня 2018 року, в судове засідання не зявились, раніше відповідач надав через канцелярію суду пояснення, згідно яких зазначив, що не погоджується із позовними вимогами у повному обсязі, вказав, що з 12 січня 2015 року він довічно визнаний інвалідом 3 групи з/з, з підстав чого потребує додаткових витрат на утримання свого здоровя та життєзабезпечення, відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 травня 2018 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 липня 2018 року з нього стягуються кошти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття та зазначив, що згідно довідки про заробітну плату від 20 липня 2018 року №36, виданої ТОВ «Лонас технологія Україна», враховуючи сплату за вищевказаним виконавчим листом, сума до виплати склала 3257,83 грн., з підстав чого просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 102-113).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року (а.с. 5-5 звор.).

Встановлено, що в період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 89).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 липня 2007 року з відповідача на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05 серпня 2020 року (а.с. 90).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Додатковими витратами позивачка зазначає витрати на придбання взуття, придбання канцтоварів, пошив форми, додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження.

Суд вважає, що додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження, не є витратами на розвиток здібностей дитини та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позивача в частині стягнення витрат на додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на придбання розчину для контактних лінз, суд визнає, що зазначені витрати в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на лікування дитини, які повинні нести батьки.

В обґрунтування витрат на придбання розчину для контактних лінз та їх розміру, позивач надала суду касові чеки про сплату коштів за розчини Alcon Opti Free Puremois, що не може бути визнано судом належним доказом по справі, оскільки жодних медичних довідок, медичних карток дитини та призначення лікаря щодо необхідності носіння лінз саме донькою ОСОБА_4 позивачкою суду не надано, з підстав чого такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на 1-му курсі Міжнародного гуманітарного університету на очній формі навчання, що підтверджується договором про надання освітніх послуг №081-1Нд-009 від 25 липня 2017 року, укладеного між МГУ в особі ректора ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

Відповідно до п.п 1.2, 2.3.1 договору про надання освітніх послуг №081-1Нд-009 від 25 липня 2017 року, виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента, а замовник зобовязується своєчасно відшкодувати витрати за отриману студентом послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором (а.с. 6-6 звор.).

Строк дії вказаного договору встановлений з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року, розмір плати за 2017/2018 рік складає 15600,00 грн., які позивачка сплатила, що підтверджується квитанцією №ПН977 від 01 серпня 2017 року (а.с. 6-8).

Досліджуючи вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, додаткових витрат на навчання доньки в університеті, враховуючи те, що донька позивачки та відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою, суд визнає їх такими, що необхідні на розвиток здібностей дитини.

Суд враховує посилання відповідача на те, що з 12 січня 2015 року він визнаний інвалідом 3 групи з/з, з підстав чого потребує додаткових витрат на утримання свого здоровя та життєзабезпечення, відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 травня 2018 року з нього стягуються кошти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про заробітну плату від 20 липня 2018 року №36, виданої ТОВ «Лонас технологія Україна», відповідач за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року отримав заробітну плату у розмірі 41822,25 грн., у тому числі утримання 11413,17 грн. (а.с. 110).

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, а саме на навчання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Міжнародному Гуманітарному Університеті, за період навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 7800,00 грн. щороку, що складає 1/2 сплаченої позивачкою суми, тобто, 15600,00 грн., починаючи з дня предявлення позову і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2020 року.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат: одноразово 1500,00 грн. в рахунок пошиву форми для навчання; 354,95 грн. в рахунок витрат на канцтовари; 783,65 грн. в рахунок сплати витрат на взуття, не підлягають задоволенню, оскільки доказів на підтвердження того, що вказані витрати повязані з навчанням дитини суду не надані.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі становить 640,00 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то дані виплати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 223, 264, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 39605, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Кременчук, вул. Прирічна, 4), на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: 65017, АДРЕСА_1) додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зумовлені особливими обставинами, а саме на навчання у Міжнародному Гуманітарному Університеті за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 650 (шістсот пятдесят) гривень 00 копійок щомісячно, що складає 1/12 частину від щорічної суми 7800 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, що складає ? суми оплати за навчання 15600 (пятнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 26 жовтня 2017 року у і до закінченням дитиною навчання, тобто до 30 червня 2020 року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 39605, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Кременчук, вул. Прирічна, 4) на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда