Справа № 390/1669/17
Провадження № 2/390/61/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О., Шматковій А.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_4, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати недійсними договори оренди землі укладені 11.07.2012 року між ним та ФГ ОСОБА_4, які зареєстровані в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.10.2012 року реєстраційні номери 04668 та 04670, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, загальною площею 8,40 га та 15,79 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11.07.2012 року між ОСОБА_1 та ФГ ОСОБА_4 було укладено договори оренди землі, згідно яких позивач передав відповідачу вказані земельні ділянки в орендне користування. 10.05.2017 року ОСОБА_1 направив на адресу ФГ ОСОБА_4 лист, яким повідомив про небажання поновлювати оскаржувані договори та з проханням припинити використання належні йому земельні ділянки, проте конверт з повідомленням повернувся позивачу за закінченням терміну зберігання. Оскільки, ОСОБА_1 не було надано власних екземплярів договорів, останній звернувся до управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області з заявою про видачу копій договорів. 28.07.2017 року, отримавши завірені копії договорів оренди землі, позивач виявив, що згідно пункту 3.1 спірні договори оренди землі від 11.07.2012 року укладено строком на 10 років, однак вказані договори позивач не підписував, оскільки під час укладення договорів, сторони домовилися, що терміни договорів складатимуть по 5 років. Позивач вважає, що договори оренди землі від 11.07.2012 року укладені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому звернувся з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі на підставі наявних матеріалів справи та доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та зазначила, що спірні договори укладений згідно вимог чинного законодавства та за згодою сторін, підстави визнання їх недійсними відсутні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши експерта, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 8,40 га, кадастровий номер :02:000:0759, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на землю серія РІ №347453 від 27.01.2003 року.

11.07.2012 року між ОСОБА_1 та ФГ ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав ФГ ОСОБА_4 в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 8,40 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Договір зареєстрований 02.10.2012 року в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис: реєстраційні номери 04670. Договір містить додаток у вигляді акту прийому-передачі обєкта оренди.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 15,79 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №028279 від 29.12.2005 року.

11.07.2012 року між ОСОБА_1 та ФГ ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав ФГ ОСОБА_4 в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 15,79 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Договір зареєстрований 02.10.2012 року в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис: реєстраційні номери 04668. Договір містить додаток у вигляді акту прийому-передачі обєкта оренди.

08.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області з заявою про видачу копій договорів укладених між ОСОБА_5 та ФГ ОСОБА_4 стосовно земельних ділянок, загальною площею 8,40 га і 15,79 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, які призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заява отримана 20.06.2017 року.

Згідно клопотання сторони позивача, проти якого не заперечувала сторона відповідача, судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу та відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4/5/18-27; 2071/18-37 від 24.05.2018 року підпис та рукописні записи прізвища від імені ОСОБА_1 в розділі №17 «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець», договору оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04668, та договорі оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04670, виконанні рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

Підпис, від імені ОСОБА_1 в розділі №17 «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець», договору оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04668, та договорі оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04670, виконанні не самим ОСОБА_1, а іншою особою.

Написання прізвища від імені ОСОБА_1 в розділі №17 «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець», договору оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04668, та договорі оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04670, виконанні не самим ОСОБА_1, а іншою особою.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснив, що перебуває на посаді старшого судового експерту Кропивницького відділення КНДІСЕ МЮУ. З приводу відсутності у висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4/5/18-27; 2071/18-37 від 24.05.2018 року підпису під абзацом про попередження про кримінальну відповідальність пояснив, що в ухвалі суду на підставі, якої проведено експертизу, було зазначено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, а тому він ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність експерта. Відсутність підпису є механічною помилкою, яка жодним чином не впливає на результати дослідження та висновки експертів.

Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У ч. 1, 3 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.637 ЦК України у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

В якості підстав для визнання недійсними договорів оренди землі від 11.07.2012 року сторона позивача в судовому засіданні посилається на той факт, що позивач не підписував вказаних договорів, отже договори суперечить волі власника та підлягає визнанню недійсними, у звязку із тим, що відсутнє волевиявлення однієї сторони договору. Позовні вимоги обґрунтовані, оскільки підпис та написання прізвища від імені ОСОБА_1 в розділі №17 «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець», договору оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04668, та договорі оренди землі від 11.07.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі, реєстраційний номер 04670, виконанні не самим ОСОБА_1, а іншою особою про, що свідчить висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4/5/18-27; 2071/18-37 від 24.05.2018 року.

Представник відповідача ОСОБА_7 надав до суду заяву про застосування позовної давності, оскільки позивач ще з 2012 року знав про укладенні між ним та відповідачем договорів оренди землі і про те, що термін їх дії закінчується у 2017 році. Також, позивач не довів неможливість отримання ним примірників договорів, або їх копії, до 28.07.2017 року. Отже, позивач починаючи з 01.01.2016 року (перший день після закінчення трирічного строку) пропустив строк позовної давності для звернення з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. З огляду на вказані обставини, представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки спливу позовної давності, передбачені ч.4 ст.267 ЦК України, відмовивши у задоволенні позову.

Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина 1 статті 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Суд, оцінюючи доводи сторони позивача, бере до уваги те, що після підписання договорів сторонами, відповідач зареєстрував договори, однак не вручив позивачу його примірники, щоб останній не мав змоги довідатися про підробку підпису в оскаржуваних договорах та про збільшення терміну оренди земельних ділянок. ОСОБА_1 не отримавши власних екземплярів договорів від ФГ ОСОБА_4, отримав примірники спірних договорів за місцем їх реєстрації, тобто в управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, чим використав можливість довідатися про порушення свого цивільного права.

Стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач отримав належні йому копії спірних договорів після проведення державної реєстрації.

Із досліджених судом доказів встановлено, що у позивача виникло право на позов про визнання недійсними договорів оренди землі сільськогосподарського призначення з моменту отримання завірених копій спірних договорів, тобто 28.07.2017 року, оскільки до вказаного моменту позивачу не було відомо про порушення його прав.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування позовної давності.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті позовних вимог, вважає, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 214, 215, 256, 257, 261, 266, 267, 627, 637, 638 ЦК України, ст.ст.12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_4, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.07.2012 року, який укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством ОСОБА_4 щодо земельної ділянки загальною площею 8,40 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.10.2012 року реєстраційний номер: 04670.

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.07.2012 року, який укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «ОСОБА_4І.» щодо земельної ділянки загальною площею 15,79 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.10.2012 року реєстраційний номер: 04668.

Стягнути з Фермерського господарства ОСОБА_4 (, юридична адреса: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Миколаївка, вул. Шевченка, 68), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у сумі 1280 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8