1Справа № 335/772/18 2/335/914/2018
24 травня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 01.01.2017 року між ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди, відповідно до якого відповідачу було передано в строкове платне користування обєкти нерухомого майна, а саме: автостянку №2 за інвентарним номером 000032042, автостоянку № 3 за інвентарним номером № 000032041 загальною площею 3 685 м.кв. та КПП в кількості 2 шт. за інвентарними номерами 00032037 та 00032051, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тюленіна, 13.
Фактичну передачу обєкти нерухомого майна було здійснено у день підписання Договору оренди, що підтверджується ОСОБА_2 прийому-передачі, що підписаний позивачем та відповідачем.
Згідно з п. 3.2 Договору оренди, обєкти нерухомого майна були передані відповідачу на строк до 31.12.2017 року.
12.06.2017 року між ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» та ФОП ОСОБА_1 укладено Угоду про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 1/ск від 01.01.2017 року, на підставі якої відповідач зобовязався передати обєкти нерухомого майна та здійснити оренду плату до моменту їх фактичної передачі.
Відповідно до ОСОБА_2 прийому-передачі від 12.06.2017 року визначені обєкти повернуто відповідачем. Проте, орендна плата за період з 01.01.2017 року по день повернення майна, тобто по 12.06.2017 року, яка відповідно до розрахунку складає 8 313 грн., позивачу не виплачена.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь несплачену орендну плату у розмірі 8 313 грн.00 коп., з урахуванням пені згідно з наданими розрахунками, 20% відсотків річних від простроченої суми боргу та інфляційні збитки, що загалом становить 10 728 грн. 83 коп., а також витрати, повязані зі сплатою судового збору.
В судове засідання представник позивача не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомив, відзив не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди нежилого приміщення №1кс від 01.01.2017 року. Відповідно до укладеного договору ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» передано у строкове платне користування ФОП ОСОБА_1 обєкти нерухомого майна, а саме: автостоянку №2 за інвентарним номером 000032042, автостоянку № 3 за інвентарним номером № 000032041 загальною площею 3 685 м.кв. та КПП в кількості 2 шт. за інвентарними номерами 00032037 та 00032051, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тюленіна, 13.
За змістом договору оренди вбачається, що обєкти нерухомого майна були передані відповідачу на строк до 31.12.2017 року (п.3.2 Договору).
Відповідно до ОСОБА_2 прийому-передачі визначені обєкти ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» передано відповідачу 01.01.2017 року.
Таким чином, позивач, як орендодавець майна, взяті на себе зобовязання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.
Пунктами 4.1, 4.3 Договору передбачено порядок та умови здійснення орендної плати відповідно до вартості і згідно графіку, вказаними в Додатку №1 до Договору.
Згідно до Додатку № 1 розмір орендної плати за січень, лютий 2017 року становив 16 681 грн. 30 коп. на місяць, з березня по грудень 2017 року по 20 780 грн.90 коп. щомісячно.
З січня по травень 2017 року відповідачем здійснювалась оплата за користування обєктами нерухомого майна відповідно до умов визначених договором.
12.06.2017 року дія Договору припинена на підставі Угоди про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, якою визначено, що орендар зобовязаний повернути орендоване майно та здійснити плату за оренду та комунальні платежі до моменту передачі обєктів оренди.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2017 року орендовані обєкти повернуто орендодавцю, що підтверджується ОСОБА_2 прийому-передачі. Проте, відповідачем не виконано зобовязання щодо внесення плати за користування обєктами до моменту їх передачі, у звязку з чим утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 8 313 грн 00 коп. за період користування з 01 червня 2017 року по 12 червня 2017 року.
Відповідно до п. 8.1 Договору оренди за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0.5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, крім того, сума боргу сплачується з урахуванням індексу інфляції за час прострочення платежу та додатково сплачується 20% річних від суми просточеного платежу.
Позивачем неодноразово направлялись відповідачу вимоги відносно сплати заборгованості з орендної плати, а саме: 10.10.2017 р. вих. № 521 та 20.11.2017 р. вих. № 574.
Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань- 30.06.2017 року була здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ зазначено, що, у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців«, спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Відповідно до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
З огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598 - 609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльностіфізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості з орендної плати Відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативі Запоріжжя » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна задовольнити.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не зявились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна