13.09.2018 227/2958/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 вересня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Верній М.Г..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_2. З 21 квітня 2009 року і по теперішній час у квартирі прописана невістка - колишня дружина її сина ОСОБА_2, яка на початку 2014 року розлучилася з її сином і разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поїхала за межі України. Куди саме їй невідомо. Відповідач зв'язок ні з ким не підтримує. Той факт, що у квартирі досі зареєстрована відповідач, перешкоджає позивачу повноцінно нею користуватися, продати, або розпорядитися нею на свій розсуд. Зазначила, що в неї дуже маленька пенсія (1912 грн.), тому важко сплачувати комунальні платежі. Крім того, з травня 2018 року їй перестали платити субсидію. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає за вказаною адресою з січня 2014 року, тобто більше року, вважає, що вона втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася. Проте надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності за участю її представника ОСОБА_5

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Проте, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Заявлені позивачем вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Із заявою про розгляд справи у її відсутності та з повідомленням причин неявки до суду не зверталася. Відзиву на позовну заяву до суду не надавала.

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 липня 2004 року. (а.с. 10) Цей факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 серпня 2004 року (а.с.11) та технічним паспортом на вищевказану квартиру (а.с.12-13)

Як вбачається з домової книги для реєстрації громадян, які проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14-16), та підтверджується довідкою Відділу реєстрації Добропільської міської ради від 20 липня 2018 року (а.с.22) та довідкою від 14 червня 2018 року про зареєстрованих осіб за вищенаведеною адресою, виданою Відділом реєстрації Добропільської міської ради (а.с.9), ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 24 квітня 2009 року.

23 лютого 2015 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області було розірвано шлюб між сином позивача, ОСОБА_6, та відповідачем, ОСОБА_2. (а.с.19)

Згідно акту від 13 червня 2018 року, складеного головою ОСББ «Гавань» за результатами опитування мешканців будинку АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 (донька відповідача) та ОСОБА_7 (син відповідача) зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, але з 2014 року і по теперішній час не проживають. (а.с.8)

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації більше року, а також доказів на підтвердження користування відповідачем спірною квартирою, виконання ним обов'язків наймача, пов'язаних з утриманням та оплатою комунальних послуг.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відтак, вищезазначені статті передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є або не були членами його сім'ї.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з лютого 2015 року не є членом сім'ї позивача, та з 2014 року, тобто понад один рік без поважних причин не мешкає за адресою АДРЕСА_3, суд вважає, що вона втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 81, 263-265, 268, 273, 279, 280, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

13.09.2018