Справа № 128/723/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Саєнко О.Б. при секретарі: Кузьменко А.О, без участі сторін та їх представників,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розмірів аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

06.04.2018 р. ухвалою судді відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України справу вирішено розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Поданий позов позивачем мотивовано тим, що 24 жовтня 2013 року позивач і відповідач уклали шлюб. В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що на даний момент шлюб між ними є нерозірваним, однак по факту він розпався.

Вказує, що відповідно до судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 7 серпня 2017 року він зобов'язаний до сплати на користь відповідачки щомісячно аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від свого заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2017 року і до повноліття.

Зазначає, що при ухвалені вище згаданого судового наказу відповідач свідомо не подавала до суду інформацію, що у нього від першого шлюбу з попередньою дружиною ОСОБА_4 є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 3 червня 2013 року в розмірі 1/4 частини зі всіх видів своїх доходів, але не менше 30 відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року і до досягнення ним повноліття.

Вказує, що через своє незнання він не оскаржував вищезгаданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів так як помилково вважав, що у зв'язку з своїми непостійними невеликими заробітками, а також відсутністю офіційної робити (а на даний час він взагалі безробітний) він так чи інакше платитиме аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як 1/4 частина його заробітків, якщо такі заробітки і були, значно була менша ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини. Аліменти в такому розмірі він регулярно сплачував.

Зазначає, що свою помилку він усвідомив через пів року в березні 2018 році, коли працівник ДВС по виконавчому провадженню по стягненні аліментів на користь відповідачки повідомив, що у нього виник борг по сплаті аліментів в сумі 7429,75 гривень, а також, що він повинен сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини від середньої місячної зарплати, що склалася по Вінницькому району, так як він ніде не працює, а це близько на 1 тис. гривень більше ніж він регулярно сплачував до цього.

Вказує, що новий розмір аліментів для нього є непосильним, зважаючи, що аліменти йому потрібно платити на двох дітей.

Просить суд врахувати, що на утриманні у нього знаходяться двоє малолітніх дітей і він не заперечує щодо свого обов'язку утримувати їх і періодично старається сплачувати аліменти на них; врахувати відсутність у нього фінансових і матеріальних ресурсів, щоб сплачувати аліменти у дійсних розмірах а також, що на даний час він ніде не працює; врахувати наявність у нього непрацюючого батька (пенсіонера) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, який в травні 2016 року переніс важкий інсульт та потребує постійного нагляду і фінансової підтримки, так як його пенсія складає всього 1586 гривень.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2, на підставі судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 7 серпня 2017 року на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

11.05.2018, через канцелярію суд відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву (а.с.39-40), відповідно до якого на її думку позивачем невірно застосовані, не наведені правові підстави для задоволення позову; обставини, зазначені в позовній заяві не підтверджуються відповідними доказами, тому вона заперечує проти задоволення позову, оскільки відповідно до тексту позовної заяви вбачається, що він сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, але їй не відомо, чи є на даний час заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_5

Вказує, що позивач звертається із позовом до неї про зменшення аліментів , а не до дружини від першого шлюбу. Крім того, вважає , що позивачем не наведено жодних обставин, що в нього погіршився матеріальний, сімейний стан чи здоров'я, після видачі вищезазначеного судового наказу.

Вказує, що на даний час син ОСОБА_3 потребує кошти на додаткові гуртки, на одяг і на інші необхідні речі. Тому зменшення суми розміру аліментів до 1/6 частини зі всіх видів доходів ОСОБА_1 поставить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скрутне матеріальне становище.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

23.05.2018 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.45-46), в якому зазначено, що відповідач у відзиві не вказала, які ж позивач невірно застосував правові підстави для задоволення позову і які обставини зазначені в позовній заяві не підтверджуються відповідними доказами.

Вказує, що на момент подання відповідної позовної заяви до суду за ним рахувалася заборгованість по сплаті аліментів на утримання старшого сина у сумі 37505,16 гривень про яку йому стало відомо з постанови державного виконавця від 16.02.2018 р.

Зазначає, що йому не відомо і сторона відповідача не вказує, яка норма закону зобов'язує його одночасно звертатись з позовом про зменшення аліментів щодо ОСОБА_3 подавати позов про зменшення аліментів на іншу дитину. Він домагатиметься встановлення справедливих розмірів аліментів щодо обох дітей у той спосіб, який не суперечить нормам права і закону і вважає, що неодночасне зменшення аліментів з усіх дітей не є перешкодою для зменшення аліментів по кожному з них окремо.

Вказує, що твердження, що ОСОБА_3 потребує кошти на додаткові гуртки (інші необхідні речі) нічим не підтверджуються, так і взагалі про існування таких гуртків за місцем проживання дитини не має інформації.

Просить суд задовольнити його заяву в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1та його представник ОСОБА_7 до судового засідання не з*явилися, надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 також до судового засідання не з*явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечують з приводу задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Вивчивши позовні вимоги, відзив та заперечення на відзив, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони у справі з 24.10.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб; на даний час шлюб не розірваний , але сторони проживають окремо. (а.с.6).

В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження, батьком якого значено позивача ОСОБА_1, матір*ю - відповідача ОСОБА_2 (а.с.7).

Судовим наказом, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області від 07.08.2017 стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер -НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини від заробітку ОСОБА_1, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2017 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.8).

З копії свідоцтва про народження (а.с.9) вбачається, що у позивача на утриманні є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, де він зазначений батьком та рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03.06.2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення ним повноліття, щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року і до досягнення сином повноліття (а.с.10).

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.07.2014 року по 16.03.2018 року - боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 рахується заборгованість в сумі 7 429,75 гривень, що підтверджується розрахунком виданим Вінницьким районним відділом ДВС (а.с.15).

Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6, 1956 року народження, (батько позивача) тяжко хворіє (а.с.16-17), є пенсіонером за віком, про що свідчить копія пенсійного посвідчення (а.с.19) та отримує пенсію в сумі 1 582,06 гривень щомісячно (а.с.20).

Відповідно до постанови державного виконавця від 16.02.2018 до ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі за виконавчим провадженням №39189336.

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового наказу від 07.08.2017 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина , погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на наявність у нього старшого сина від першого шлюбу та хворого батька, оскільки ці обставити не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів стягнуті судом на користь відповідача .

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що його хворий батько перебуває на його утримані.

Також при вирішенні даного спору, суд також враховує, що позивач ОСОБА_9 є особою працездатного віку, не є особою, яка має інвалідність; за власним бажанням офіційно не працевлаштовується, оскільки доказів про звернення ним до територіального Центру зайнятості населення з питанням працевлаштування ним суду не надано; також відсутні докази про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності.

Отже, аналіз досліджених та оцінених судом доказів в їх сукупності приводить суд до висновку, що позивач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його сімейного та матеріального становища, а обставини, наведені ним, як на підставу заявлених вимог, не свідчать про необхідність зміни розміру аліментів у сторону зменшення.

Тому у задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись стст. 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розмірів аліментів на утримання малолітньої дитини,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: