Справа № 466/2720/17
У Х В А Л А

04 вересня 2018 р. Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Мисів Б.Я.

з участю державного виконавця Ільчишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України без вилучення паспорта,

у с т а н о в и в :

приватний виконавець ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання свої зобовязань, покладених на нього виконавчим листом №466/2720/17, виданим 19.07.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 67750,00 грн., що еквівалентно розміру позики в сумі 2500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день предявлення позовної заяви.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження АСВП №54886949 з примусового виконання виконавчого листа №466/2720/17, виданого 19.07.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 67750,00 грн., що еквівалентно розміру позики в сумі 2500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день предявлення позовної заяви. Боржник на виклик виконавця не зявився та жодних пояснень не надав. З метою виконання рішення суду виконавцем скеровано запити до реєструючи установ та постановою приватного виконавця накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно та кошти боржника.

У звязку із тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не зявляється на виклики приватного виконавця, останній змушений звернутися до суду.

Приватний виконавець ОСОБА_1 у судовому засіданні просила подання задовольнити.

Відповідно до ст.441ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження АСВП №54886949 з примусового виконання виконавчого листа №466/2720/17, виданого 19.07.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 67750,00 грн., що еквівалентно розміру позики в сумі 2500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день предявлення позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем проведені усі дії щодо розшуку майна боржника; вказаний виконавчий документ не виконаний.

Зокрема, на виклик державного виконавця боржник ОСОБА_2 не зявився, не повідомив про причини неявки.

Крім того, згідно з відповіді Державної фіскальної служби України від 12.10.2017 року інформація стосовно джерел отримання боржником ОСОБА_2 доходів відсутня. Також, відповідно до відповіді з Пенсійного фонду України від 11.10.2017 року інформація стосовно останнього місця роботи та отримання боржником ОСОБА_2О пенсії відсутня.

Як вбачається із відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку скеровувався 23.10.2017 року виклик державного виконавця, проте ОСОБА_2 до приватного виконавця не зявився, а рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до вимог п. 2 ч.1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов'язання.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, адже пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.2, .ч. 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Однак, судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання, покладеного на нього рішенням суду, зобов'язання, докази про що містяться у матеріалах справи наданих приватним виконавцем.

Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_2 не виконано зобовязання, покладеного на нього рішенням суду, з виконання якого відкрито відповідне виконавче провадження, судом встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобовязання вказаного вище, вважаю, що подання приватного виконавця слід задовольнити, тимчасово обмеживши боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до сплати відповідної заборгованості.

Керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України,

у х в а л и в :

подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання покладених на нього зобовязань виконавчим листом №466/2720/17, виданим 19.07.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 67750,00 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот пятдесят гривень), що еквівалентно розміру позики в сумі 2500,00 доларів США (дві тисячі пятсот доларів США) відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день предявлення позовної заяви.

Обовязок виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя: ОСОБА_4