Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/163/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/778/324/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області, Вільнянської державної адміністрації Запорізької області про визнання недійсним і скасування розпорядження, визнання недійсним дублікату с сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання недійсним свідоцтва право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого протягом розгляду справи збільшив, до ОСОБА_3, Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області, Вільнянської державної адміністрації Запорізької області про визнання недійсним і скасування розпорядження, визнання недійсним дублікату с сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання недійсним свідоцтва право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником земельної ділянки площею 2,4212 га, кадастровий номер :04:001:0054, яку він отримав у власність 06 лютого 2004 року на підставі договору міни, який був укладений між ним і ОСОБА_5, право якої було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії РН 208947, площа 8,07 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на належну йому сільськогосподарську продукцію.

Після укладання зазначеного договору міни від 06 лютого 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 183, на підставі Розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації № 904 від 08.12.2005 року, було затверджено технічну документацію, розроблену ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та передано у приватну власність земельні ділянки (рілля), в розмірі земельної частки (паю).

В 2016 році йому стало відомо, що ОСОБА_3, як спадкоємець після смерті померлої матері ОСОБА_5, отримав 31 липня 2014 року у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається в тому числі з права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210949, виданого Вільнянською районної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 08.11.2011 року за № 750 (дублікат видано замість сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 208947), тобто ОСОБА_3 отримав свідоцтво на землю, яка належить позивачу з 2004 року.

Однак на момент смерті ОСОБА_5 не володіла і не мала у приватній власності земельної частки (паю) в розмірі 8,07 в умовних кадастрових гектарах.

На підставі зазначеного остаточно просив визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 08 листопада 2011 за № 750, визнати недійсним дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №210949 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 31 липня 2014 року ОСОБА_3, на спірну земельну ділянку.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 31 липня 2014 року ОСОБА_3 у спадковій справі № 179/2011 державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області про успадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначених меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210949, дублікат видано замість Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 208947.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість рішення суду, просить скасувати рішення суду.

Учасники справи у судове засідання не зявились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.246-250).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір міни, на підставі якого ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку площею 2,4212 га, кадастровий номер :04:001:0054, що підтверджується державним актом серія ЗП № 023772, та земельну ділянку площею 3,8013га, кадастровий номер :04:001:0036, що підтверджується державним актом серія ЗП № 023771 (а.с. 11,123).

Право власності ОСОБА_5 на зазначені земельні ділянки було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН 208947.

Розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації № 904 від 08 грудня 2005 року затверджено технічну документацію, розроблену ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельні ділянки (рілля) в розмірі земельної частки (паю) (а.с. 9).

Вказані правовстановлюючі документи не скасовані та не визнані недійсними.

31 липня 2014 року ОСОБА_3, як спадкоємець ОСОБА_5, отримав у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається в тому числі з права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 210949, виданого Вільнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 08.11.2011 року за № 750 (дублікат видано замість сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 208947) (а.с. 52).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку, яка належить позивачу на підставі договору міни від 06 лютого 2004 року, а тому обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яке отримав ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 25 листопада 2005 року, оскільки на момент відкриття спадщини ОСОБА_5 спірна земельна ділянка на праві власності не належала.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, ОСОБА_4 були отримані відповідні державні акти на земельні ділянки на підставі сертифікату, позовні вимоги про скасування розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 08 листопада 2011 за № 750 про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №210949 не підлягають задоволенню, оскільки вказаний сертифікат вже втратив свою дію відповідно до вимог законодавства.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в книзі реєстрації сертифікатів перехід права власності на землю у 2004 році не записано, не спростовує висновків суду, оскільки державні акти серія ЗП № 023772 та серія ЗП № 023771 є чинними.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: