Справа № 451/1263/17 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/783/1728/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м.Львів

Справа № 451/1263/17

Провадження № 22-ц/783/1728/18

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Іванова О.О.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6

розглянув апеляційну скаргу Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області

на рішення Радехівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Радехові 18 квітня 2018 року (у складі судді Мулявки О.В. )

у справі

за позовом ОСОБА_3 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу та Відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_3звернулась з позовом до Дмитрівського навчально-виховного комплексу та Відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2017 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 червня 2016 року в частині її поновлення на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року, залишено без змін, стягнуто з з відповідача на її користь 8 475, 48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 29 грудня 2015 року до 16 червня 2016 року включно за рахунок коштів Відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області. Стверджує, що рішенням суду її було поновлено на роботі з 29 грудня 2015 року з виплатою коштів за період з 29 грудня 2015 року до 16 червня 2016 року. Однак до роботи її допустили лише 19 травня 2017 року. Відповідач допустив порушення закону у зв»язку з чим з нього підлягає стягненню вимушений прогул при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника. Просить стягнути з відповідача на її користь 44 790,11 грн.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області за рахунок коштів Відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_3 41 732, 96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2016 року по 19 травня 2017 року

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує Дмитрівський навчальний-виховний комплекс Радехівського району Львівської області. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що розрахунок сум заробітку за час вимушеного прогулу необхідно проводити згідно довідки №221 від 30 березня 2018 року. Вказує, що позивач була поновлена на роботі з 16 травня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 16 червня 2016 року вирішено визнати протиправним та скасувати наказ Дмитрівського навчально-виховного комплексу №45 від 29 грудня 2015 року, поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року. Стягнуто з Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_3 8 475,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2015 року по 16 червня 2016 року включно (сума визначена з врахуванням податків та обов'язкових платежів). Вирішено питання судових витрат. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі сумі 2 038, 24 грн. звернуто до негайного виконання.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2017 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 червня 2016 року в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року залишено без змін.

Рішення набрали законної сили.

Рішення про поновлення ОСОБА_3 на займаній посаді було виконане відповідачем лише 19 травня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Оскільки наказ про поновлення позивача на роботі було винесено 16 травня 2017 року, а до роботи вона приступила 19 травня 2017 року, суд прийшов до вірного висновку, що до часу вимушеного прогулу також входить період з 17 червня 2016 року до 19 червня 2017 року, тобто період протягом якого ОСОБА_3 вимушено не працювала на посаді, з якої її звільнено з порушенням норм закону і поновлено судом на роботі.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність вимоги про стягнення в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки відділу освіти Радехівської РДА №150 від 15 лютого 2018 року, кількість відпрацьованого позивачем часу за два календарних місяці до звільнення та її заробіток, зокрема за жовтень і листопад 2015 року становлять по 1 521, 30 грн.

Середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення 3 042, 60 грн на 42 дні та становить 72, 44 грн.(1521,30 Х 2 : 42).

Оскільки позивач поновлена на роботі 19 травня 2017 року, тому кількість робочих днів у період з 17 червня 2016 року по 19 травня 2017 року (день поновлення) становить 229.

Втрачений заробіток за період вимушеного прогулу суд провів виходячи із середньоденої заробітної плати, яка із врахуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок становить 182, 24 грн (зарплата на 1 січня 2018 року - 3 827,32 грн.: зарплата на 1 жовтня 2015 року - 1 521,30 грн. = 2,5158 X 72,44 = 182, 24 грн.) слід помножити на 229 дні, що буде дорівнювати 41 732, 96 грн., які належать для виплати позивачу як втрачений заробіток за час вимушеного прогулу.

З таким розрахунком належить погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та встановив дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, з якими належить погодитись.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2018 рокубез змін, апеляційну скаргу Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді