АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/2272/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року, яке ухвалене суддею Кодрян Л.І у м. Апостолове,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення їх сплати.

В обґрунтування позову зазначила, що з 14 січня 1999 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2010 року розірвано. Від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2001 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.11.2001 року. Відповідач не сплачує аліменти в повному обсязі, внаслідок чого станом 01 листопада 2016 року виникла заборгованість по аліментам, яка становить 136699,16 грн. яку позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь разом з пенею.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 43646,05 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 13540,27 грн., а всього 57186 грн. 32 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляцйну скаргу, в якій просить рішення суд скасувати та ухвалити нове, яким виключити суми боргу і пені, нараховані за квітень 2011 року, а при розрахунку боргу та пені за період з 01.10.2012 року по 07.12.2016 року в якості бази для розрахунку застосувати не суму посадового окладу, а суму отриманого доходу після сплати усіх належних податків, посилаючись на те, що при визначенні розміру заборгованості та пені суд не врахував довідки ТОВ «ІРА-АВТО № 51 від 01.06.2011 року та довідки ТОВ «СОЛЕС» № 79 від 23.03.2017 року. Згідно яких, з нього стягнута вся сума належних до сплати аліментів по квітень 2011 року включено, тому вважає, що до цієї дати в нього відсутня заборгованість по аліментам, й пеня. Вважає помилкове включення до розрахунку заборгованості і пені період з 30.11.2006 року по 30.04.2011 року, що призвело до безпідставного збільшення його боргу на 14445,55 грн. і пені на 4403,35 грн. Крім того, вважає, що заборгованість по аліментам за період з 01.10.2012 року по 07.12.2016 року повинна розраховуватися в частці від суми його доходу після оподаткування, а не його місячний оклад. Також зазначив, що державним виконавцем надано недостовірні дані щодо розрахунку заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Згідно зворотних поштових повідомлень відповідач належним чином обізнаний про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, правом безпосередньої участі в судовому засіданні не скористався.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, заслухавши позивача, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно виконавчого листа № 2-906 від 22.06.2009 року, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 06.11.2001 року.

У Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ управління ДВС Головного управління юстиції у м.Київ перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-906/2001 від 22 червня 2009 року, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з 06.11.2001 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін, що встановлено з листа Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 06.12.2016 року, № КО-6656 (а.с.8), довідки-розрахунку заборгованості за аліментами від 01.01.2016 р., № 16/6 (а.с.9-12), довідки-розрахунку заборгованості за аліментами від 09.03.2017 р., № 16/6 (а.с.30-34, 86-90).

Аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі, у зв'язку з чим, згідно довідки- розрахунку заборгованості державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ управління ДВС Головного управління юстиції у м.Київ станом на 07.12.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 43646,05 грн. (а.с. 30-34).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст.ст. 194, 195 СК України та виходив з доведеності факту наявності у відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 43646,05 грн. стягнув їх разом із пенею в сумі 13540,27 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 74 Закону України від21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У частині дев'ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Між сторонами виник спір стосовно розміру заборгованості за аліментними платежами за минулий період з 01 грудня 2006 року по 31 грудня 2016 року, через різні довідки державних виконавців про розмір заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не заперечується й відповідачем про його обізнаність щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та їх розмір.

Спір між сторонами виник, саме з приводу розміру заборгованості зі сплати відповідачем аліментів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як видно, матеріали справи містять різні за змістом довідки державних виконавців щодо розміру заборгованості по аліментам відповідача, з приводу чого, судом першої інстанції надіслано ухвалу Керівнику Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ управління ДВС Головного управління юстиції у м.Києві надати роз'яснення щодо поданої суду інформації.

Згідно відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ управління ДВС Головного управління юстиції у м.Києві від 23 травня 2017 року № 7515 повідомлено, що 01 грудня 2016 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 2-209/2001 від 22 червня 2009 року, виданому Апостолівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та оскільки на момент визначення заборгованості в матеріалах виконавчого провадження була відсутня будь-яка інформація про місце працевлаштування боржника та про сплату боржником аліментів, заборгованість нараховувалася згідно статистичних даних середньомісячного заробітку по м.Києві.

Боржник ОСОБА_2 22 лютого 2017 року надав відомості з пенсійного органу про отримані ним доходи, копію трудової книжки, копії квитанцій про сплату аліментів, копії довідок з місця працевлаштування. 09 березня 2017 року державним виконавцем, враховуючи інформацію надану боржником, здійснено перерахунок заборгованості.

За усіма сукупними даними, наданими відповідачем: довідки ТОВ «ІРА-АВТО» № 51 від 01 червня 2011 року, довідки ТОВ «ІРА-АВТО» № 08 від 15 лютого 2010 року, розрахунків ТОВ «ІРА-АВТО» за 01.08.2007 р.-31.03.2010 р., довідки ТОВ «Солес» № 79 від 23 березня 2017 року, квитанцій, трудової книжки ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 13 липня 1987 р., інформації про індивідуальні відомості щодо застрахованої особи ОСОБА_2 з Пенсійного фонду України, державним виконавцем проведений 09 березня 2017 року розрахунок заборгованості та визначено заборгованість по аліментам станом на 07 грудня 2016 року у сумі 43646, 05 грн. (а.с.55-90).

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про доведення матеріалами справи розміру заборгованості в сумі 43646,05 грн., оскільки розрахунок проведено за усіма місцями працевлаштування відповідача, за відомостями, що містяться про його заробіток в індивідуальних відомостях про застраховану особу, надану Управлінням пенсійного фонду.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача щодо незгоди із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості, неприйнятними.

Згідно положення ст.195 СК, а також ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем за місцем виконання судового рішення виходячи із фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, або заробітку (доходу), одержуваного ним на момент визначення заборгованості, у твердій грошовій сумі або у відсотках. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, заборгованість обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Отже, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача, що розмір заборгованості визначений державним виконавцем без урахування утримання обов'язкових платежів із заробітної плати, оскільки державний виконавець проводив нарахування заборгованості за аліментами, за наданими та поданими боржником первинними документами про отриманий ним дохід.

Посилання відповідача на іншу довідку державного виконавця за якою визначений розмір заборгованості його за аліментами становить 15432,89 грн. та з урахуванням сплаченого ним боргу 24 листопада 2017 року, постановою від 30 листопада 2017 року закрито виконавче провадження, колегія суддів вважає неприйнятним ( а.с.225-232 том.2).

Матеріали справи містять іншу довідку цього ж виконавця А.О. Буланенко, надану стягувачу ОСОБА_1 від 11 жовтня 2017 року про заборгованість станом на грудень 2016 року у розмірі 20161,13 грн. ( а.с.217-221).

Розбіжність у довідках наданих державним виконавцем за один й той самий період, різним сторонам виконавчого провадження ставить під сумнів її компетенцію, тому колегія суддів не може визнати вмотивованим її розрахунок.

Крім того, постанову державного виконавця А.О. Буланенко від 30 грудня 2017 року про закриття виконавчого провадження, на яку як на підставу скасування рішення суду першої інстанції посилається відповідач, стягувачем оскаржено в судовому порядку. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року постанову скасовано, та зобов'язано державного виконавця відновити виконавче провадження.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

В частині вирішення спору про стягнення пені, суду необхідно за наявності встановленого розміру боргу вирішити питання про наявність підстав для стягнення пені, встановити всі обставини справи, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Враховуючи те, що довідка-розрахунок заборгованості державного виконавця Гевел О.О. про розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем ОСОБА_3, не оскаржено, тому підстави вважати її невірною у суду немає.

Виходячи із визначеного розміру заборгованості у сумі 43646,05 грн., суд першої інстанції провів розрахунок пені. Колегією суддів, перевірено розрахунок пені, наведений судом першої інстанції, вважає його вірним, з урахуванням проведення періодичних платежів відповідачем, проте не у повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2017 р., було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017р., у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, за період прострочення сплати аліментів з 08.07.2017 року розрахунок пені повинен здійснюватися з урахуванням загальної кількості днів прострочення.

Оскільки між сторонами виник спір стосовно заборгованості за аліментами станом на 31 грудня 2016 року, тому дані положення законодавства не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесуального законодавства, що стало би підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: