Справа № 521/8094/17
Номер провадження 2/521/1960/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.,

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 27.08.2015 р., визнати право на спадкування спадщини ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом, змінити черговість права на спадкування спадщини ОСОБА_5 та визнати за позивачем право на спадкування спадкового майна у першій черзі, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 03.01.2017 р. померла його бабуся ОСОБА_5 За життя вона склала заповіт, відповідно до якого заповіла квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_3, таким чином позбавила спадщини свого сина ОСОБА_6 Заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки за життя ОСОБА_5 протягом багатьох років зловживала алкоголем, що не могло не відобразитися на її свідомості та світосприйнятті, вона не могла повністю усвідомлювати свої дії та їх значення, зокрема під час складання і підписання заповіту, який складений не внаслідок вільного волевиявлення, розуміння його значення, умов та правових наслідків. Відповідач не надавала жодної допомоги померлій, сприяла згубному способу її життя, неодноразово приносила їй алкогольні напої. Єдиним сином ОСОБА_5 є ОСОБА_6, однак він виявляв до заповідача байдужість, жодним чином не допомагав їй, не звертав уваги на її стан та не підтримував із нею жодних звязків протягом багатьох років. ОСОБА_6 не заперечує проти зміну черговості одержання права на спадкування. Позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено з причин наявності заповіту на користь відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог просила відмовити. У наданих письмових запереченнях вказала, що жодне посилання позивача на обставини щодо свідомого складання заповіту, зазначені у позові, не відповідає дійсності. Складений ОСОБА_5 заповіт повністю відповідає вимогам закону. ОСОБА_5, яку вона доглядала останні роки життя, жодного разу не бачила позивача. З онуком не було ніяких відносин. Заповідач не зловживала алкоголем. Ніхто з рідних їй не допомагав, сусіди сторонилися. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що син ОСОБА_5 зловживав наркотиками. ОСОБА_5 хворіла на гіпертонію, була адекватна, відповідальна, оплачувала 2 квартири, мала хорошу пам'ять, приймала адекватні рішення, обдумувала свої дії. Також відповідач вказувала, що вона працювала в соціальній службі і надавала допомогу ОСОБА_5 як малозабезпеченій, бо її син відбував покарання. За 1,5 року до смерті ОСОБА_5 перейшла на іншу роботу. Однак після цього продовжувала їй допомагати, приносила продукти, мила її. Щодо заповіту, то рішення прийнято особисто спадкодавцем. Вони йшли в зубну клініку поставити протези, а ОСОБА_5 пішла до нотаріуса і підписала заповіт. Про смерть ОСОБА_5 її повідомив син. ОСОБА_3 займалася організацією поховання.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. У наданих письмових запереченнях у задоволенні позову просила відмовити. Нотаріусом зазначено, що вона заперечує проти посилання позивача на те, що ОСОБА_5 у момент підписання та посвідчення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. ОСОБА_5 при посвідченні заповіту у нотаріальній конторі була у тверезому стані та в охайному вигляді, її особу встановлено і перевірено її дієздатність. В результаті проведеної розмови з ОСОБА_5 перед посвідченням заповіту та розяснення наслідків вчинення нотаріальної дії, нотаріусом зясовано волевиявлення та дійсні наміри заповідача щодо розпорядження її правами та обовязками, а також встановлено, що за своїм психічним станом вона повною мірою могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Заповіт відповідав її волі і без застосування до неї тиску. ОСОБА_5 була ознайомлена з проектом заповіту, записаного з її слів, який нею був прочитаний вголос, про що зазначено власноручно заповідачем. Сам позивач у тексті позовної заяви вказав, що син спадкодавця ОСОБА_6 виявив до неї байдужість, що стало наслідком зазначення того, що свого сина спадщини вона позбавляє, що в практиці не розповсюджено. ОСОБА_5 склала заповіт на сторонню особу, оскільки та допомагала та турбувалась про неї. Позивач крім виразів про зловживання ОСОБА_5 алкогольними напоями, не навів жодних доказів щодо нерозуміння заповідачем значення своїх дій та те, що її волевиявлення не було вільним.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 р. клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Сьомої одеської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи до майна ОСОБА_5, померлої 03.01.2017 р. станом після 10.07.2017 р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 р. клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію щодо місця трудової діяльності ОСОБА_3 за останні 5 років.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2017 р. клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Малиновського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області інформацію щодо викликів поліції, їх причин та зясованих обставин за результатами виклику на адресу: АДРЕСА_2, у період з 2010 р. по 03 січня 2017 р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2017 р. клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Комунальної установи «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» інформацію щодо викликів швидкої допомоги та/або звернень за отриманням екстреної медичної допомоги для ОСОБА_5 (13.11.1939 р.н.), яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 2010 р. по 03.01.2017 р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2018 р. призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.08.2018 р. провадження у справі поновлено.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Батько позивача ОСОБА_6В, народився 19.06.1962 р., його батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджується записом акта про народження № 1044 та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.06.2017 р. (а.с. 102 звор.-103)

ОСОБА_7 02.04.1993 р. уклала шлюб з ОСОБА_8, внаслідок чого прізвище дружини змінено на «Прохорова», про що свідчить Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 5 та записом акту про укладення шлюбу № 248. (а.с. 13, 98 звор.)

ОСОБА_2 народився 01.04.1990 р. та є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-№ 275727. (а.с. 12)

Таким чином, позивач ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_5

Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Моряк» № 8526 від 04.05.2000 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, посвідчено, що квартира у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на правах приватної власності та складається з однієї кімнати, житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 33,0 кв.м. Право власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН 01.06.2000 р. за № 407-стор 37 кн 34 к. (а.с. 14, 89 звор.-90)

ОСОБА_5 склала заповіт від 27.08.2015 р. № 745, бланк НАР 271016, номер у спадковому реєстрі 57863261, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відповідно до якого зробила розпорядження, а саме належну їй квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, заповіла ОСОБА_3 Вказаний заповіт також містить позначення, що свого сина ОСОБА_6 ОСОБА_5 спадщини позбавила. (а.с. 9-10, 83-84)

03.01.2017 р. у віці 77 років померла ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 480249, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с. 8)

Після її смерті заведено спадкову справу № 25/2017, номер у Спадковому реєстрі 60112272.

В Сьому одеську державну нотаріальну контору з відповідною заявою про прийняття спадщини від 17.01.2017 р. № 50 після смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_3 (а.с. 81)

Згідно довідки № 8 від 12.01.2017 р., довідки (виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію) № 7 від 12.01.2017 р. ОСОБА_5 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно. (а.с. 84 звор.-85)

До Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини від 03.04.2017 р. звернувся ОСОБА_2, вказавши, що крім нього, іншим спадкоємцем є син померлої ОСОБА_6 (а.с. 92 звор.)

17.05.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з аналогічною заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що іншим спадкоємцем, а саме за заповітом є ОСОБА_3 (а.с. 94)

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України від 03.07.2017 р. № 10672/05 щодо ОСОБА_3 працювала у Благодійній фундації «ХЕСЕД ШААРЕЙ ЦІОН» з 01.02.2012 р. по 01.03.2012 р., КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Малиновського району м. Одеси» з 01.01.2012 р. по 31.10.2015 р., в Окружній виборчій комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 133 з 01.11.2012 р. по 05.11.2012 р., дані з 01.11.2015 р. по 31.05.2017 р. як найманого працівника відсутні. (а.с. 56)

З встановлених судом обставин, визначено, що ОСОБА_3 працювала соціальним працівником, надавала ОСОБА_5 допомогу. Після звільнення з посади соціального працівника ОСОБА_3 продовжувала надавати ОСОБА_5 допомогу.

З акту наряду № О-62266100 від 10.11.2015 р. видно, що замовником ремонту холодильника АДРЕСА_3 значиться ОСОБА_3 (а.с. 35-37) Відповідач отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 і на його підставі в органі РАЦС - свідоцтво про смерть ОСОБА_5 (а.с. 34), прийняла участь у її похованні.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11, сусідки ОСОБА_5, ОСОБА_3 вона не знає. В квартирі ОСОБА_5 періодично було шумно, вибивали двері, на виклики приїжджали наряди міліції. ОСОБА_5 пила багато, була агресивною в такі моменти. Пяною на вулиці ОСОБА_5 не бачила. Син був відсутній регулярно, сидів десь 12 років. Вони лаялися, а на наступний день на лавці разом сиділи. Чи зловживала ОСОБА_5 спиртним в липні-серпні 2015 не знає.

З показань свідка ОСОБА_12, голови ЖБК «Моряк», видно, що відповідача ОСОБА_3 вона бачить вдруге, вперше бачила, коли вона прийшла в ЖБК, брати форму 1 і сказала, що ОСОБА_5 залишила їй заповіт. Була здивована, звідки взялася ця жінка. Заповідача знає з дитинства, як сусідка. ОСОБА_5 була пяницею, коли була пяною, то кричала і заливала сусідів. Вона ніколи не говорила про соціального працівника. Син ОСОБА_13 був наркоманом. Вони постійно скандалили, сусіди скаржилися. Психічний стан ОСОБА_5 на серпень 2015 нічого невідомий.

Допитаний в якості свідка, позивач ОСОБА_2 суду показав, що його батько знаходився в місцях позбавлення волі, зловживав наркотиками. Його бабуся ОСОБА_5 зловживала алкоголем, оформила опікунство над ним і братом, виростила їх. Він наскільки міг допомагав бабусі, приносив продукти, приїжджав до неї, коли вона телефонувала у стані алкогольного спяніння. Про соціального працівника йому нічого невідомо. Бабусю поховали батько і ОСОБА_3

Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області від 31.10.2017 р. № 38/вх5832 до суду направлено матеріали ЄО по зверненню мешканців АДРЕСА_4, а саме ЄО № 19803 від 24.07.2014 р. висновок 12752 від 08.08.2014 р.; ЄО № НОМЕР_1 від 22.11.2015 р. висновок 542 від 23.11.2015 р.; ЄО № 7372 від 18.03.2015 р. висновок 4211 від 18.03.2015 р.; ЄО № 14091 від 20.05.2015 р. висновок 8200 від 19.05.2015 р.; ЄО № 23794 від 07.08.2015 р. висновок 14264 від 13.08.2015 р.; ЄО № 5535 від 06.03.2016 р. висновок 1935 від 14.03. 2016 р. Як вбачається з наданих матеріалів підставою для виклику поліції значиться «дебош, побил сын, дебоширит бабушка, обижает сын, буянит бабушка, конфликт с соседкой». З аналізу зазначених матеріалів видно, що виклики поліції здійснювалися ОСОБА_5 та ОСОБА_14, за наслідками звернень зроблено висновки про відсутність ознак кримінальних правопорушень.

На переконання суду, вказані виклики поліції повязані з конфліктами між сином ОСОБА_6 та матірю ОСОБА_5, характер та причини конфліктів не визначено, матеріали містять відомості про врегулювання конфліктів до прибуття поліції. (а.с. 118-153)

У висновку судово-психіатричної експертизи № 317 від 08.08.2018 р. вказано наступне.

У наведених судом обєктах експертного дослідження (матеріалах цивільної справи, медичній документації), відсутні відомості що ОСОБА_5 за життя перебувала на обліку у лікаря-психіатра та нарколога, будь-коли оглядалась вказаними спеціалістами, проходила обстеження та лікування у відповідних профільних медичних закладах. Як слід з наведеної медичної документації ОСОБА_5 з 1988 р. по лютий 2016 р. перебувала під наглядом лікаря терапевта та сімейного лікаря з діагнозом: «Ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія II ФК. Атеросклеротичний кардіосклероз. НК (недостатність кровообігу) Іст. Гіпертонічна хвороба II ст.», оглядалась суміжними спеціалістами, а саме: окулістом, невропатологом, ЛОР-лікарем, хірургом. Неодноразово проходила лікування в умовах терапевтичного стаціонару 10 МКЛ м. Одеси, останній раз у вересні 2014 р., де їй було встановлено діагноз: «Церебральный атеросклероз с артериальной гипертензией II ст.. Дисциркуляторная энцефалопатия II ст., ст. декомпенсации. ИБС. Вестибулоатактический и астенический синдром. ИБС. Кардиосклероз атеросклеротический. СН II ОСОБА_15 анемия неуточненного генеза тяжелое течение», сопутствующий диагноз: «ОСОБА_15 ринофарингит. Фонастения. Двусторонний хронический кохлеоневрит» (згідно з даними виписного епікризу з історії хвороби №8316/1180, що міститься у амбулаторній карті). Згідно з даними амбулаторної карти, під час неодноразових оглядів терапевтом та сімейним лікарем, ОСОБА_5 скаржилась на головний біль, головокружіння, біль у ділянці серця, часті підвищення артеріального тиску до великих цифр (до 240/100 мм.рт.ст.), що було повязано з кризовим перебігом гіпертонічної хвороби на яку випробувана страждала протягом довготривалого часу. При цьому, згідно з наданою для експертного дослідження медичною документацією, ніхто з фахівців, які оглядали та надавали медичну допомогу ОСОБА_5, не вказували на наявність в неї зниження памяті, інтелекту, розладів мислення, афективних розладів, та інших психопатологічних розладів, які досягають рівня психопатологічного стану. Згідно з наведеною медичною документацію, при огляді ОСОБА_5 терапевтом 28.04.2012 р., в описанні останнім обєктивного стану випробуваної малось посилання на наявність у неї емоційної лабільності, та з урахуванням висловлюваних скарг на слабкість, головокружіння, стало підставою для встановлення на той час ОСОБА_5 синдромального діагнозу «астено-невротичний синдром», на тлі основного захворювання серцево-судинної системи, а саме ішемічної хвороби серця. Також слід зазначити, що «Дисциркуляторна енцефалопатія II», яка була вказана при встановлених ОСОБА_5 діагнозів з приводу наявної в неї серцево-судинної патології, після оглядів лікарями у 2012 р. не знайшла свого підтвердження.

За результатами проведеного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновків, що ОСОБА_5 під час укладання та підписання заповіту від 27.08.2015 року, будь-яким хронічним стійким психічним захворюванням не страждала, у будь-якому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ, при яких тимчасово не була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, не перебувала. ОСОБА_5 за своїм психічним станом під час укладання та підписання заповіту від 27.08.2015 року, була абсолютно здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК).

Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Цивільний Кодекс України проголошує принцип свободи заповіту, відповідно до якого заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Крім того, він може без зазначення будь-яких причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складення заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Розглядаючи позов ОСОБА_2 суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні як, в цілому, так і кожного доказу, окремо.

Показання названих свідків, документи Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області вказують на те, що ОСОБА_5 під час укладання та підписання заповіту від 27.08.2015 року будь-яким хронічним стійким психічним захворюванням не страждала, у будь-якому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ, при яких тимчасово не була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, не перебувала.

Суд повністю погоджується з висновком судово-психіатричної експертизи № 317 від 08.08.2018 р.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. (стаття 110 ЦПК України)

У цьому висновку експертів на підставі зазначених доказів у справі, амбулаторної карти ОСОБА_5 кваліфіковано і обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_5 не страждала на хронічний стійкий психічний розлад або функціональний розлад психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі, чи іншими хворобливими явищами, що могли викликати тимчасовий розлад психіки, що ОСОБА_5 під час укладання та підписання заповіту від 27.08.2015 року, будь-яким хронічним стійким психічним захворюванням не страждала, у будь-якому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ, при яких тимчасово не була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, не перебувала, за своїм психічним станом під час укладання та підписання заповіту від 27.08.2015 року, була абсолютно здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи.

На думку суду, суд не вправі самостійно встановити, що заповідач страждала на хронічний стійкий психічний розлад або функціональний розлад психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі, чи на інші хворобливі явища, що могли викликати тимчасовий розлад психіки.

ОСОБА_5 не знаходилась на обліку в наркологічному диспансері, від алкоголізму не лікувалась. Її багаторазові звернення до лікарів, лікування свідчать про те, що вона була в нормальному психічному стані і постійно дбала про стан свого здоровя.

В звязку з цим суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ОСОБА_5 за життя страждала на алкоголізм, який привів до розладу її психіки. Таке судження грунтується на припущеннях і не є достовірним.

Обставини, з якими закон повязує застосування ч.1 ст.225 ЦК не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 29.02.2012 р. у справі № 6-9 цс12.

Судом також встановлено, що син ОСОБА_5 - ОСОБА_6, який помер 03.01.2018 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 518426 (а.с. 179), не дбав про матір, погано до неї відносився. Тому при складанні заповіту ОСОБА_5 позбавила свого сина ОСОБА_6 права на спадкування прямо вказуючи про це у тексті заповіту. Позивач також зазначає, що ОСОБА_6 виявляв до заповідача байдужість, жодним чином не допомагав їй, не звертав уваги на її стан та не підтримував із нею жодних звязків протягом багатьох років.

Суд вважає, що при укладенні заповіту волевиявлення ОСОБА_5 було вільним, відповідало її волі, так як вона бажала залишити все своє майно саме відповідачу ОСОБА_3, яка доглядала за нею.

На підставі зазначеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкування є похідними від вимоги про визнання заповіту недійсним, у задоволенні якої відмовлено. Отже і вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 223, 263-265, 354 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_3 (м. Одеса, вул. Івана та ОСОБА_16, 40, кв. 63, РНОКПП НОМЕР_3) за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкування, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 14 вересня 2018 року.

Повне рішення складено 14 вересня 2018 року.

С У Д Д Я: