Дата документу 05.09.2018
Справа № 320/2770/18
З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" вересня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі - Воробйовій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним, -
Представник позивача в судове засідання не завився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Судом було встановлено, що 21 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі площею 6,8139 гектари кадастровий номер № НОМЕР_4, яка розташована на масиві земель колишнього КСП «Таврія» на території Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району /а.с.25-28/.
Відповідно до п. 8 договір укладено на 5 років (з 21 серпня 2008 року по 21 серпня 2013 року). Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Згідно з п. 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється в день підписання договору оренди за актом її приймання-передачі.
21 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3 був укладений акт приймання-передачі об'єкта земельної ділянки за договором оренди від 21 серпня 2008 року /а.с.29/.
Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 21 серпня 2008 року ПП ОСОБА_3 не звертався до позивача із вимогою про продовження строку дії договору оренди або про укладення нового договору оренди, як то передбачено умовами п. 8 договору оренди землі від 21 серпня 2008 року
В подальшому позивачу стало відомо про існування договору оренди землі НОМЕР_3, укладеного 18 липня 2009 року між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3, відповідно до умов п. 8 якого договір оренди земельної ділянки площею 6,8139 гектари кадастровий № НОМЕР_4, яка розташована на масиві земель колишнього КСП «Таврія» на території Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району, що належить позивачу укладений строком на 49 років /а.с.15-16/.
Також на підставі вказаного договору оренди землі від 18 липня 2009 року був складений акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який був підписаний сільським головою ОСОБА_5, орендарем ОСОБА_3, орендодавцем ОСОБА_1, суміжні землекористувачі: представник Новомиколаївської сільської ради ОСОБА_4, землевласник ОСОБА_6 /а.с.20-21/.
Крім того на підставі договору оренди землі від 18 липня 2009 року був складений акт прийому-передачі об'єкту оренди за підписом орендодавця ОСОБА_7 та орендаря ОСОБА_3 /а.с.22/.
Як зазначено позивачем у позовній заяві, договір оренди землі НОМЕР_3 від 18 липня 2009 року вона не підписувала, про його існування їй стало відомо лише в 2015 році.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження;- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
При проведенні судової почеркознавчої експертизи судовим експертом були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах його компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок судової почеркознавчої експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення стосовно підтвердження факту того, що позивач ОСОБА_1, не підписувала договір оренди землі з ПП ОСОБА_3 від 18 липня 2009 року.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст.124 ЗК України).
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 17 Закону).
Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ч.1 ст.4 ЗУ «Про оренду землі»).
Положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
Згідно зі ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Отже, враховуючи те, що спірний договір ОСОБА_1 не підписувала, повноваження на це іншій особі в установленому законом порядку не надавала, суд приходить до висновку, що відсутність волевиявлення власника земельної ділянки є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладання (ст.ст.203,215 ЦК України).
Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню, та вважає можливим визнати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 18 липня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 недійсним, застосувавши наслідки недійсності правочину шляхом повернення ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 6,8139 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведені положення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. /а.с.1/.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 241-247, 258, 263-265, 280-285 ЦПК України, ст. ст. 13, 16 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 16, 202-204, 207, 215, 638 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним - задовольнити повністю.
Визнати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 18 липня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 недійсним, застосувавши наслідки недійсності правочину шляхом повернення ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 6,8139 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Стягнути з ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Калугіна І.О.