Справа № 137/1061/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"07" вересня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин в спрощеному порядку цивільну справу за позовом заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради, як органу управління майном комунальної установи «Вінницька обласна клінічна лікарня районна лікарня ім. І.М. Пирогова» до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області Гулько А. звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 04.09.2017 р. приблизно о 06:45 ОСОБА_1, керуючи, технічно справним автомобілем «ВМW 530» рухаючись по автошляху Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка в с. Дяківці Літинського району в напрямку м. Вінниці, умисно порушуючи Правила дорожнього руху України, не передбачаючи наслідки, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом, під час зміни напрямку руху не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який рухався по правому узбіччі в напрямку м. Хмельницький. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження. ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_3 помер у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова.

18.12.2017 р. вироком Літинського районного суду ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на З роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю З роки. На підставі п. «в» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання.

При розгляді даного кримінального провадження цивільного позову про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, пред'явлено не було.

Згідно листа ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ОСОБА_3 проведено у лікувальному закладі 27 ліжко-днів, вартість одного ліжко-дня у вересні 2017 року становить 432,07 грн., у жовтні 2017 року - 503,90 грн. Тобто, загальна вартість лікування ОСОБА_3 за весь час його перебування в лікарні складає 11 881,38 грн.

В зв'язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку зазначені витрати закладу охорони здоров'я не відшкодовані, прокурор звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача витрати, понесені на лікування потерпілого.

У судове засідання представник позивача - прокурор Літинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області Самборська І.М. не з'явилася надавши до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність по причині зайнятості в іншому процесі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 54).

Представник Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова до судового засідання не з'явився, надіславши при цьому на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у відсутність представника лікарні, позовні виомги підтримують (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явився хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином.(а.с. 43, 49). Відзив на позовну заяву чи будь-яких інших клопотань на адресу суду не надав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши заяву представника позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що вироком Літинського районного суду від 18.12.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на З роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю З роки. На підставі п. «в» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання.вирок набрав законної сили 17.01.2018 р. (а.с. 32-33).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 в період з 06.09.2017 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 р. перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова і на його лікування було затрачено кошти в сумі 11881,38 грн., що підтверджується відповіддю за № 01-01-25/826 від 10.04.2018 р. Лікарня до суду з позовною заявою про відшкодування вищезазначених витрат не зверталась. Витрати понесені закладом на стаціонарне лікування ОСОБА_3 добровільно відшкодовано не було (а.с. 18).

Відповідно до довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, за № 01.01.-25/84 від 19.04.2018 р., вартість одного ліжко-дня перебування хворого на стаціонарному лікуванні в відділеннях лікарні в вересні 2017 р. становила -432,07 грн., в жовтні 2017 р. - 503,90 грн (а.с. 17).

Відповідно до довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, за № 01.01.-25/2013 від 06.09.2018 р., станом на 06.09.2018 р. лікарнею. не було отримано відшкодування ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 11881,38 грн. (а.с. 55).

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Згідно ст. 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до. ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру", прокурор .здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, порушує інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Літинської ЦРЛ.

Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України та ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Держава, Республіки Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки дії ОСОБА_1 є неправомірними, між його діями та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні є безпосередній причинний зв'язок, вина відповідача доведена, що є підставою для цивільно-правової відповідальності останнього.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. за подання позову юридичною особою, якою виступає Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова.

Керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 1166, 1191, 1206 ЦК України, ст.ст. 12, 56, 81, 141, 247, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, беручи до уваги положення викладені у постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» № 545 від 16.07.1993 року та постанові Пленуму Верховного Суду України від "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Любарським РВ УМВС України в Житомирській області) на користь Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова (р/р 1064 ГУДСУ у Вінницькій області, МФО 802015 , код доходів 25010100) 11881 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн. 38 коп. витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Любарським РВ УМВС України в Житомирській області) на користь держави Україна 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя : Гопкін П. В.