АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/6545/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом&quна;янського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Кізюн Л.І. 12 червня 2018 року, у справі за позовом Кредитної спілки &q?ре;Народний кредит&qut;; до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановила:

В листопаді 2017 року КС &qu ;Народний кредит&q?ку; звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 43052,66 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2013 року між сторонами укладено Кредитний договір №20-131059/н, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 15000 грн. на строк 24 місяці, за користування якими позичальник зобов&q?ст;язався сплачувати відсотки у розмірі 67,89% річних, а у разі прострочення 365% річних.

У зв&quif;язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов&quви;язань, кредитор звертався до суду та 03 вересня 2014 року Солом&q?о ;янськм районним судом міста Києва ухвалено рішення про стягнення боргу у розмірі 36692,69 грн.

Окрім того, рішенням Солом&qu26;янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року з позичальника стягнуто відсотки за користування кредитом станом на 01 березня 2017 року.

Рішення судів не виконані, у зв&quco;язку із чим кредитор просить стягнути передбачені договором відсотки, які не охоплені рішенням суду за період з 02 березня 2017 року по 22 листопада 2017 року у сумі 39318,05 грн., а також відповідно до ст.625 ЦК України 2935,42 грн. інфляційних втрат та 799,20 грн. 3% річних за цей же період.

Рішенням Солом&ques;янського районного суду міста Києва від 12 червня 20108 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 43052,66 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що між сторонами дійсно був укладений кредитний договір, проте не 30 жовтня 2013 року, а 31 жовтня 2013 року, а також за іншим номером. Про Кредитний договір №20-131059/н йому не відомо. Посилається на розгляд справи з порушенням правил підсудності.

У відзиві на апеляційну скаргу КС &quw ;Народний кредит&qur:; посилається на доводи, із якими звернулось до суду, а також на те, що Кредитний договір №20-131059/н від 30 жовтня 2013 року є належним доказом виникнення між сторонами правовідносин, натомість договір із №20-131001/н кредитній спілці невідомий та у ньому відсутня печатка і підпис уповноваженої особи.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що позовна заява подана до Солом&qu"s;янського районного суду міста Києва.

Відповідно до даних позовної заяви та інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально знаходиться в Оболонському районі м.Києва.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України в редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, який діяв на момент подання позовної заяви, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до п.11 розділу ХІІІ &qusp;Перехідні положення&qu5p; ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження у справі відкрито 19 грудня 2017 року, тобто після набрання чинності ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із змістом ст.187 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

На виконання цієї статті Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві суду надана інформація, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Колегією суддів не установлено підстав для розгляду спору Солом&qu5.;янським районним судом міста Києва.

Умова договору (п.3.9), що виконання зобов&quor;язання здійснюється за адресою: м.Київ, просп. Перемоги, 49/2 не відносить справу до підсудності Солом&qu:#;янського районного суду міста Києва.

Згідно із роз&qu>&;ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.39 постанови Пленуму №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК). Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності (п.39 постанови Пленуму №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Відповідно до п.4 ч.1 та ч.2 ст.532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання. Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Наявне між сторонами правовідношення не є таким, яке повинно виконуватися виключно за місцем знаходження кредитора, оскільки здійснення платежів за умовами кредитного договору може відбуватись дистанційно.

Відтак, встановивши, що справа не підсудна цьому суду, суд першої інстанції мав би надіслати справу за підсудністю.

Відповідно до ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 належним чином був обізнаний про провадження у справі, а саме 10 квітня 2018 року йому вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі та запропоновано висловити свої заперечення. Проте будь-яких заяв до суду не подавалось, що дає колегії суддів підстави стверджувати про те, що при розгляді справи судом першої інстанції скаржник без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування рішення відповідно до ст.378 ЦПК України у колегії суддів відсутні та справа підлягає перегляду на загальних підставах.

Судом першої інстанції установлено, що 30 жовтня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір №20-131059/н, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти в розмірі 15000 грн., за користування якими він зобов&q?но;язався сплачувати відсотки у розмірі 67,89% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування.

Підпунктом 1.1 Додаткової угоди до Кредитного договору від 30 жовтня 2013 року сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням графіку розрахунків Додатка №1 до Кредитного договору в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту.

Позичальник належним чином свої зобов'язання за договором не виконав.

Заочним рішенням Солом&qu"T;янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто 36692,69 грн. Згідно із цим рішенням кредитор скористався правом вимагати дострокового виконання зобов&quЗа;язання та з позичальника стягнуто 14837 грн. боргу за тілом кредиту та 21855,69 грн. боргу за процентами.

Заочним рішенням Солом&qumi;янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто 173914,01 грн., що складається з:

- відсотків за користування кредитом 146 292,82 грн.;

- інфляційних збитків 22051,05 грн.;

- 3% річних 2705,21 грн.;

- витрат по сплаті судового збору 2570,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання позичальником своїх зобов&qurm;язань підтверджено матеріалами справи, що дає підстави для стягнення відсотків за користування кредитом за період з 02 березня 2017 року по 22 листопада 2017 року, а також застосування частини 2 ст.625 ЦК України.

З такими висновками колегія суддів повністю погодитися не може з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечуючи проти наявності між сторонами правовідносин з приводу Кредитного договору №20-131059/н від 30 жовтня 2013 року, невиконання якого стало підставою для звернення кредитної спілки для звернення до суду із цим позовом, ОСОБА_2 посилається на наявність між сторонами іншого договору - Кредитного договору №20-131001/н від 31 жовтня 2013 року.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія Кредитного договору №20-131059/н від 30 жовтня 2013 року, укладеного між сторонами. Окрім того, укладення цього договору підтверджено заочним рішенням Солом&qu1.;янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року (справа №760/13438/14-ц, 2-4526/14) та заочним рішенням Солом&q?20;янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року (провадження №2/760/581/17 у справі №760/12584/16-ц), які ухвалені за наслідками розгляду справ, у яких брали участь ті самі особи.

Проте колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині стягнення передбачених договором відсотків, які не охоплені попереднім рішенням суду за період з 02 березня 2017 року по 22 листопада 2017 року у сумі 39318,05 грн., оскільки в цій частині рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З матеріалів справи убачається, що кредитною спілкою змінено строк виконання зобов&qume;язання шляхом пред&quco;явлення позову про дострокове стягнення заборгованості, що унеможливлює застосування до правовідносин сторін умов кредитного договору як підставу нарахування процентів.

Аналогічні висновки висловлені в постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), в якій вказано, зокрема, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред&quNe;явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов&qu ;язання.

Окрім того, при розгляді 04 липня 2018 року справи №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за період з 02 березня 2017 року по 22 листопада 2017 року у сумі 39318,05 грн.

Наслідки прострочення грошового зобов&quгр;язання визначені частиною 2 ст.625 ЦК України, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2935,42 грн. інфляційних втрат та 799,20 грн. 3% річних за цей період.

Відповідно до ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

При розподілі судових витрат відповідно до правил ст. 141 ЦПК України колегія суддів враховує, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

Відтак в рахунок відшкодування судових витрат стягненню підлягає: з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки &qufa;Народний кредит&quan; 138,79 грн. у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог; з ОСОБА_2 на користь держави 208,19 грн., що підлягали сплаті за подання апеляційної скарги пропорційно обсягу її задоволення; з Кредитної спілки &q?ни;Народний кредит&qu79; на користь держави 2191,81грн., що підлягали сплаті за подання апеляційної скарги пропорційно обсягу її задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом&q?ов;янського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце проживання: АДРЕСА_3) на користь Кредитної спілки &qus=;Народний кредит&qule; (код ЄДРЮОФОПГФ 22876833, м.Київ, просп. Перемоги, 49/2) за період невиконання рішення суду з 02 березня 2017 року по 22 листопада 2017 року 2935,42 грн. інфляційних втрат та 799,20 грн. 3% річних, а всього стягнути 3734,62 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце проживання: АДРЕСА_3) на користь Кредитної спілки &quNo;Народний кредит&quen; (код ЄДРЮОФОПГФ 22876833, м.Київ, просп. Перемоги, 49/2) 138,79 грн. у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце проживання: АДРЕСА_3) на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'ян. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0024; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) 208,19 грн., що підлягали сплаті за подання апеляційної скарги пропорційно обсягу її задоволення.

Стягнути з Кредитної спілки &q?ор;Народний кредит&q?ов; (код ЄДРЮОФОПГФ 22876833, м.Київ, просп. Перемоги, 49/2) на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'ян. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0024; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) 2191,81грн., що підлягали сплаті за подання апеляційної скарги пропорційно обсягу її задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

В.В.Соколова