Справа № 344/1272/17
Провадження № 22-ц/779/685/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петрів Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючою суддею Татаріновою О.А. 28 серпня 2017 року в м. Івано-Франківськ у справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про зобов'язання передати у власність об'єкт нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд із вказаним позовом до ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що між нею та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року з терміном внесення коштів до 10.10.2012 року, відповідно до якого продавець, який виконує функції забудовника, зобов'язався передати у власність покупця об'єкт нерухомого майна, який буде створений (набутий) продавцем у майбутньому, а покупець зобов'язався прийняти цей об'єкт у відповідності до умов договору та оплатити його. Об'єктом нерухомого майна до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на квартиру №1 загальною площею 82,0 кв.м. на другому поверсі, комору загальною площею 3,0 кв.м. між 1-2 поверхами житлового будинку за будівельною адресою: вул. Чорновола, 128А у м. Івано-Франківську. Право власності покупця на дану квартиру виникає з моменту завершення будівництва, виконання покупцем всіх зобов'язань за Договором купівлі-продажу і Договором виконання робіт, та прийняття його в експлуатацію, і підлягає державній реєстрації. Строк створення об'єкта нерухомого майна та введення його в експлуатацію, передбачений проектною документацією - 30.09.2013 року. Загальна сума Договору становить 92000 грн.

Позивачем сплачено всю суму, передбачену Договором.

Однак ОСОБА_2 не виконує зобов'язання, покладені на неї договором. Зокрема, вона не передала у власність покупця об'єкт нерухомого майна і всі необхідні документи для подальшої реєстрації не пізніше, ніж через три місяці після строку, зазначеного в п. 1.4 Договору, не підготувала всі необхідні документи для проведення покупцем державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за Договором. Натомість посилається на те, що відносно даного Договору купівлі-продажу відкрито позовне провадження від 08.11.2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Позивач вважає таке посилання безпідставним, оскільки відсутня заборона вчиняти дії, передбачені договором. Крім того, позивач по справі не є стороною договору.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просить суд зобов'язати ФОП ОСОБА_2 передати їй у власність об'єкт нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_1) та всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_1). В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.03.2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 28.08.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про зобов'язання передати у власність об'єкт нерухомого майна залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

На її думку, суд не взяв до уваги факт відсутності належних та допустимих доказів оплати ОСОБА_4 вартості квартири, а також виконання робіт. Також суд не залучив до участі в справі виконавця таких робіт.

Окрім цього зазначає, що у зв'язку з нездійсненням оплати спірна квартира була відступлена третій особі, яка здійснила повну оплату її вартості. Тому на момент судового розгляду та винесення оскаржуваного рішення дана квартира перебувала у власності третьої особи, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності. При цьому така особа не була залучена до участі в справі.

На підставі наведеного просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання передати у власність об'єкт нерухомого майна.

ОСОБА_4 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що ОСОБА_2 не має процесуальних прав як фізична особа оскаржувати дане рішення, оскільки стороною по справі була ФОП ОСОБА_2 Також вказала, що відповідач не виконала своїх зобов'язань за договором та не передала їй у власність об'єкт нерухомого майна та необхідні документи для реєстрації права власності. Натомість, надані позивачем корінці прибуткових ордерів від 09.10.2012 року та рішення судів, що набрали законної сили, підтверджують заявлені нею вимоги. Крім того вказала, що на момент розгляду справи та винесення заочного рішення не було надано жодних доказів, які б підтверджували права третіх осіб на предмет спору, а тому посилання апелянта на порушення прав таких осіб та незалучення їх до участі у справі не заслуговують на увагу. Просить заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

17.08.2018 року до суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_3 (особи, яка не брала участі у справі) - ОСОБА_6 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року.

Апелянт вважає, що позивач не є стороною Договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості. Судом не була встановлена та обставина, що 07.07.2016 року між відповідачем (продавцем) та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, відповідно до якої ОСОБА_3 (фактичний покупець) є новим кредитором відносно відповідача (продавця) у зв'язку з належним та повним виконанням обов'язків позивача (первісного покупця). Факт виконання ним даного зобов'язання підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера та Довідкою, виданою ФОП ОСОБА_2. ОСОБА_3 (фактичному покупцеві).

Тому вважає, що позивач ОСОБА_4 не має жодних прав на набуття права власності на об'єкт нерухомості, що є предметом вказаного Договору купівлі-продажу.

Крім того, вважає, що судом не була встановлена та обставина, що до Договору купівлі-продажу та Договору виконання робіт укладались також додаткові угоди №2 та №3. Відповідно до Додаткової угоди №2 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року ОСОБА_3 (фактичний покупець) уступає свої права вимоги за Договором та Додатковою угодою №1 від 07.07.2016 року ОСОБА_7 (новому покупцю), яка є кредитором по зобов'язаннях продавця (відповідача) за Договором, в тому числі по зобов'язанню щодо передачі у власність об'єкта нерухомого майна. На даний момент всі документи, що підтверджують право власності на об'єкт нерухомості, який виступає предметом даного спору, оформлені на ОСОБА_7, яка і проживає у даній квартирі.

Зазначає також, що матеріали справи не підтверджують факт виконання позивачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу, оскільки на квитанціях відсутні підписи або будь-які інші дані, які дають можливість ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

На підставі наведеного апелянт просить заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

ОСОБА_4 на вказану апеляційну скаргу подала відзив. Вважає, що ОСОБА_3 не має права на оскарження даного рішення суду, оскільки він не є стороною Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року та Договору виконання робіт. Додаткові угоди, на які посилається апелянт, не погоджувалися та не підписувалися позивачем, а тому не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, 08.11.2016 року судом було відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_5 про визнання Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року недійсним в частині покупця, а тому станом на листопад 2016 року ОСОБА_3 не міг підписувати додаткові угоди, які датовані липнем 2016 року.

Також вважає безпідставними посилання апелянта на переуступку прав кредитора, оскільки тільки замовнику (ОСОБА_4) надано виключне право переуступити майнові права третій особі. Вказує на те, що особи, які здійснюють представництво апелянта ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 здійснювали представництво даних осіб по інших справах, де такі були одночасно позивачем та відповідачем.

Щодо посилань апелянта на те, що саме ним здійснено оплату по вищевказаних договорах, то вважає, що такі обставини уже були предметом розгляду судом і їм надавалась належна оцінка. Вважає, що дане апеляційне провадження слід закрити у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_3 права на апеляційне оскарження заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року, інакше - у задоволенні даної апеляційної скарги слід відмовити, рішення суду залишити без змін.

Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_6 доводи апеляційних скарг підтримали.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов'язків.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі належним чином виконано умови Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, а тому відповідачу слід передати їй всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1. Разом з тим, вимога про зобов'язання передати дану квартиру у власність не підлягає до задоволення, оскільки з договором купівлі-продажу ОСОБА_4 отримала лише право на набуття права власності та зможе його захистити отриманням документів для реєстрації права власності.

Однак, погодитися із такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

За положеннями частини першої ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На сторони у справі покладається обов'язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 527 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання належними сторонами. Так, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК Украйни).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК Украйни).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 03.10.2012 року між продавцем - приватним підприємцем ОСОБА_2 та покупцем - ОСОБА_4 було укладено Договір купівлі-продажу №Ч-128А/52, відповідно до якого продавець, який виконує функції забудовника, зобов'язався передати у власність покупця об'єкт нерухомого майна, який буде створений (набутий) покупцем у майбутньому, і всі необхідні документи для подальшої державної реєстрації, а покупець зобов'язався прийняти цей об'єкт у відповідності до умов цього договору та оплатити його. Об'єктом нерухомого майна за цим Договором до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на квартиру №1 загальною площею 82,0 кв.м. на 2-му поверсі та комора загальною площею 3,0 кв.м. між 1-2 поверхами житлового будинку за будівельною адресою: вул. Чорновола, 128А в м. Івано-Франківськ. Загальна сума договору становила 92000,00 грн. Строк сплати платежу - 10.10.2012 року (т. 1, а.с. 4-6).

В той же день між виконавцем - приватним підприємцем ОСОБА_5 та замовником - ОСОБА_4 було укладено Договір виконання робіт №Ч-ДР128А/52, яким визначено вид робіт, які замовник доручає і оплачує, а виконавець виконує в квартирі АДРЕСА_1. Плановий строк завершення робіт - 30.09.2013 року. Вартість виконання всіх робіт складає 285360,00 грн. строк сплати платежу - 10.10.2012 року (т. 1, а.с. 34).

Місцевим судом встановлено також, що згідно копій квитанцій від 09 жовтня 2012 року ОСОБА_4 сплатила 92000,00 грн. ПП ОСОБА_2 згідно Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року (т. 1, а.с. 36) та 285360,00 грн. ПП ОСОБА_5 згідно Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року (т. 1, а.с. 34, зворот).

22.11.2016 року позивач зверталася до відповідача з проханням виконати умови Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року (т. 1, а.с. 12), однак 03.01.2017 року представник відповідача повідомив, що на даний час відносно зазначеного договору купівлі-продажу існує судовий спір про визнання даного договору недійсним за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (справа №344/14464/16-ц), у зв'язку з чим розгляд заяви ОСОБА_4 необхідно відкласти до вирішення судом спору у даній справі (т. 1, а.с. 13).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08.06.2017 року по цивільній справі №344/14464/16-ц позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року недійсним в частині покупця, стягнення судових витрат залишено без розгляду (т. 1, а.с. 37-38).

Разом з тим, 07.07.2016 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (фактичний покупець) укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, відповідно до якої продавець надав згоду на виконання фактичним покупцем обов'язків первісного покупця (ОСОБА_4) як сторони по зобов'язаннях за Договором. Згідно даної угоди вбачається, що фактичним покупцем як третьою особою належним чином та в повному обсязі виконано обов'язки первісного покупця перед продавцем, як боржника по зобов'язаннях за Договором, про що свідчить Квитанція до прибуткового касового ордера та Довідка, видана продавцем фактичному покупцеві. У зв'язку з вищевикладеним фактичний покупець став новим кредитором відносно продавця за Договором, в тому числі по його зобов'язанню щодо передачі у власність об'єкту нерухомого майна, ідентифікованого п. 1.2 Договору, у зв'язку з виконанням фактичним покупцем обов'язків первісного покупця перед продавцем. До фактичного покупця перейшли всі права первісного покупця за Договором в обсягах і на умовах, викладених в Договорі (т. 1, а.с. 222-223).

08.07.2016 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (фактичний покупець), ОСОБА_7 (новий покупець) укладено Додаткову угоду №2 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, відповідно до якої фактичний покупець безоплатно в якості дарунку уступив свої права вимоги за Договором та Додатковою угодою №1 від 07.07.2016 року до Договору новому покупцю, що має перший ступінь споріднення з фактичним покупцем, а новий покупець прийняв права вимоги за Договором та Додатковою угодою №1 від 07.07.2016 року. У зв'язку з вищевикладеним новий покупець став новим кредитором по зобов'язаннях продавця за Договором, в тому числі по зобов'язанню щодо передачі у власність об'єкту нерухомого майна, ідентифікованого п. 1.2 Договору, у зв'язку з відступленням фактичним покупцем обов'язків за Договором новому покупцю (т. 1, а.с. 224-225).

18.07.2016 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_7 (покупець) укладено Додаткову угоду №3 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, згідно якої сторони, у зв'язку з коригуванням загальної площі об'єкту нерухомого майна, уточнили загальну суму Договору, яка становить 111100,00 грн. Покупець зобов'язався провести продавцю доплату на суму 29100,00 грн. протягом 5 банківських днів з моменту укладення даної Додаткової угоди (т. 1, а.с. 226).

Крім того, 07.07.2016 року між ОСОБА_5 (виконавець) та ОСОБА_3 (фактичний замовник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року, згідно якої виконавець надав згоду на виконання фактичним замовником обов'язків первісного замовника (ОСОБА_4) як сторони по зобов'язаннях за Договором. Фактичним замовником як третьою особою було належним чином та в повному обсязі виконано обов'язки первісного замовника перед виконавцем, як боржника по зобов'язаннях за Договором, що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера та Довідкою, виданою виконавцем фактичному замовнику. У зв'язку з вищевикладеним фактичний замовник став новим кредитором відносно виконавця за Договором, в тому числі по його зобов'язанню щодо виконання робіт, визначених п. 1.1 Договору, у зв'язку з виконанням фактичним замовником обов'язків первісного замовника перед виконавцем (т. 1, а.с. 229-230).

08.07.2016 року між ФОП ОСОБА_5 (виконавець) та ОСОБА_3 (фактичний замовник), ОСОБА_7 (новий замовник) укладено Додаткову угоду №2 до Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року, відповідно до якої фактичний замовник безоплатно в якості дарунку уступив свої права вимоги за Договором та Додатковою угодою №1 від 07.07.2016 року до Договору новому замовнику, що має перший ступінь споріднення з фактичним замовником, а новий замовник прийняв права вимоги за Договором та Додатковою угодою №1 від 07.07.2016 року (т. 1, а.с. 231-232).

18.07.2016 року між ФОП ОСОБА_5 (виконавець) та ОСОБА_7 (замовник) укладено Додаткову угоду №3 до Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року, згідно якої сторони у зв'язку з коригуванням загальної площі об'єкту нерухомого майна уточнили, що вартість виконання всіх робіт складає 296588,00 грн. Замовник зобов'язався провести доплату на суму 11228,00 грн. протягом 5 банківських днів з моменту укладення даної Додаткової угоди (т. 1, а.с. 233).

Як зазначено в довідках ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 від 10.10.2012 року, кошти в сумі 92000,00 грн. та 285360,00 грн. 10.10.2012 року було внесено ОСОБА_3 готівкою в касу підприємців ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 в їх присутності, а також в присутності дружини ОСОБА_9 та її дочки ОСОБА_4 в рахунок проведення оплати за Договором купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року та Договором виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року відповідно від імені ОСОБА_4, про що даними підприємцями того ж числа видано чеки ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 234-235).

Згідно копій квитанцій б/н від 19.07.2016 року та довідок, виданих ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_5 від 23.08.2012 року ОСОБА_3 в повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе зобов'язання згідно умов Додаткової угоди №2 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року та Додаткової угоди №2 до Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року, а ОСОБА_7 в повному обсязі та належним чином виконала взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року та Додаткової угоди №3 до Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 від 03.10.2012 року, Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року та Додаткової угоди №3 до Договору виконання робіт №Ч-ДР128А/52 від 03.10.2012 року.

Актом приймання-передачі приміщення від 19.07.2016 року згідно Договору купівлі-продажу №Ч-128А/52 підприємець ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_7 прийняла квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №103154590 від 09.11.2017 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17.01.2017 року ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 71).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України встановлено, що сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України в ред. 2004 р.), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Вирішуючи даний спір, враховуючи наявність додаткових угод до договорів купівлі-продажу та виконання робіт щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_7, а також те, що спірна квартира перебуває у приватній власності ОСОБА_10 (дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1), права та обов'язки яких можуть бути порушені під час вирішення даної справи, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував усіх обставин справи та не обговорив питання про необхідність залучення їх до участі у справі в якості співвідповідачів з оформленням цієї процесуальної дії відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України, що має значення для правильного вирішення цього спору.

При цьому слід зазначити, що факт виникнення суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів справді є суспільно значущим чинником, який, безумовно, заслуговує на правову охорону з огляду на принцип правової певності. У розумінні ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «роssessions» / майно може бути або у вигляді «existing possessions»/майно, що існує (див. Van der Mussele v. Belgium, рішення від 23 листопада 1983 року, Series A no. 70, стор. 23, § 48), або у вигляді вимог, стосовно яких заявник може наводити доводи на користь того, що він має, принаймні, «legitimate expectation» (законне сподівання) на набуття ефективного володіння якимось речовим правом (див. Pine Valley Developments and Others v. Ireland, рішення від 29 листопада 1991 року, Series A no. 222, стор. 23, §51; Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, Series A no. 332, стор. 21, §31) (рішення Європейського Суду з прав людини від 15.06.2004 року у справі Березовський проти України).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Разом з тим, посилання представника позивача на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_2 як фізичною особою не заслуговує на увагу, оскільки з матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що дані правовідносини виникли з діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця.

Також необґрунтованими є твердження про те, що в процесуальних документах, якими розглядалося питання перегляду заочного рішення суду вказано інший номер справи, оскільки згідно матеріалів справи предметом перегляду було саме заочне рішення суду від 28.08.2017 року по справі №344/1272/17.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про зобов'язання передати у власність об'єкт нерухомого майна - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.