Справа № 200/546/18
Провадження №2/200/57/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2018 року місто Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ Женеску Е.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд оглянувши матеріали позовної заяви вважає за необхідне залишити заяву без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає себе як заявник, а ОСОБА_2 як боржник, дані процесуальні статуси не відповідають провадженню в межах якого вона звернулася, а тому необхідно надати нову редакцію позовної заяви з урахуванням наведеного.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачкою не зазначено свій реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, а також дану інформацію щодо відповідача.

Крім того, відсутнє підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.2 ст.95 ЦПК України).

Згідно ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як випливає з матеріалів позовної заяви позивачем надано копії документів, однак не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, а також надані копії документів не засвідчені підписом позивача та не зазначено дату такого засвідчення.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. По суті, цей пункт є відображенням прохальної частини позовної заяви.

Визначення конкретних, чітких та зрозумілих позовних вимог потрібне для можливості подання належним відповідачем своїх заперечень, оскільки за переконанням суду, він обмежений в цьому праві у зв'язку із узагальненим, неточним викладенням вимог.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як випливає з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 не зазначила на користь кого стягувати аліменти на утримання дітей, а також у якому розмірі стягувати аліменти на утримання дітей.

Крім того, з тексту позову та наданих документів випливає що у 2010 році вже було ухвалено судове рішення щодо стягнення аліментів на утримання однієї дитини, повторне стягнення аліментів не передбачено чинним законодавством.

Враховуючи викладене, позивачці необхідно надати нову редакцію позовної заяви в якій зазначити процесуальний статус учасників процесу відповідно до провадження в межах якого вона звертається до суду, до того ж необхідно конкретизувати позовні вимоги, а саме: уточнити вимоги щодо вже стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначити на чию користь стягувати аліменти та у якому розмірі.

Окрім зазначеного згідно ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України за вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб може бути видано судовий наказ.

Чинний ЦПК України передбачає процедуру наказного провадження як особлива процедуру цивільного судочинства поряд із позовним та окремим провадженнями. За результатами розгляду цивільних справ у наказному провадженні суд ухвалює судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У Рекомендаціях Комітету міністрів Ради Європи № К (81) 7 від 14 травня 1981 р. закріплено, що в контексті доступу до правосуддя необхідно запровадити процедури спрощення та прискорення судочинства. Зокрема, в Рекомендаціях звертається увага на впровадження таких спрощених процедур судочинства, які виключають необхідність проведення судових засідань (п. 15), а також розробку заходів щодо розгляду безспірних позовних вимог, з тим щоб остаточні рішення виносилися швидко, без зайвих формальностей (п. 9). В аспекті цих рекомендацій наказне провадження слід розглядати як спрощену процедуру цивільного судочинства, що на відміну від позовного провадження прискорює розгляд цивільних справ.

Наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, і має певні особливості. По-перше, наказне провадження - це специфічна процесуальна форма захисту прав та інтересів стягувача, що спирається на документи проти сторони, яка не виконує свої зобов'язання. По-друге, наказне провадження можливе тільки за певними вимогами і є процесуальною формою захисту лише тих вимог, які перелічені в законі (ст. 161 ЦПК). По-третє, видача судового наказу провадиться без судового розгляду і виклику заявника і боржника. По-четверте, у наказному провадженні сторони мають статус заявника та боржника. По-п'яте, у цьому провадженні не діє принцип змагальності.

Виходячи з цього можна виснувати, що в наказному провадженні правосуддя не здійснюється, оскільки процедура наказного провадження виявляється в тому, що вирішення цивільної справи відбувається без розгляду в судовому засіданні та виклику заявника і боржника. І, крім того, заявник не може звернутися за захистом своїх прав у загальному - позовному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка не надає до позовної заяви ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, або ухвалу про скасування його судом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин суд вважає, що позивачу слід надати термін для виправлення недоліків позовної заяви, шляхом подачі позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання ухвали,попередивши позивачку, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Е.В. Женеску