Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 672/1378/15-ц

провадження № 61-18817св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С.Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

правонаступник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Ярмолюка О. І., від 16 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 березня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, своєчасно не сплачував відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість, яка станом на 30 вересня 2015 року становила 33 061, 97 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2009 року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто 11 386, 23 грн. Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто 17 688, 05 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що заборгованість становить 6 330, 61 грн, яка складається з: 3604, 16 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 948, 80 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500, 00 грн - штраф (фіксована частина), 277, 65 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» остаточно просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2007 року № б/н у розмірі 6 330, 61 грн.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області, у складі суддіМельник В. М., від 23 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідачем було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_3 залучено його матір - ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 5 552, 96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, не врахувавши, що банк просив стягнути кредитну заборгованість за період з 27 серпня 2013 року по 30 вересня 2015 року.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року, а провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з'ясував обставини справи. Судом не було з'ясовано факт прийняття спадщини, недосліджено спадкову справу. Також заявник не погоджується із розрахунком заборгованості.

08 червня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

21 серпня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

07 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення містила і стаття 213 ЦПК в редакції Закону України від 18 березня 2004 року.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що між сторонами 13 березня 2007 року було укладено договір № б/н, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11). ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 12-17).

Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2008 року (справа № 2-1206/2008) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8 813, 84 грн за кредитним договором № б/н від 13 березня 2007 року (а.с. 36).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 11 386, 23 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2007 року (а.с. 45).

27 серпня 2013 року Городоцьким районним судом Хмельницької області (справа № 672/1009/13-ц) ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 17 688, 05 грн за кредитним договором № б/н від 13 березня 2007 року (а.с. 6).

Відповідно до наданого банком розрахунку кредитної заборгованості станом на 30 вересня 2015 року кредитна заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № б/н від 13 березня 2007 року становить 33 061, 97 грн (а.с. 7-10).

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 6 330, 61 грн, що складається з: 3604, 16 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 948, 80 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500, 00 грн - штраф (фіксована частина), 277, 65 грн - штраф (процентна складова).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 138).

Відповідно до довідки Чорниводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області № 02-19/25 від 23 січня 2017 року на момент смерті ОСОБА_3 з ним була зареєстрована та проживала за адресо: АДРЕСА_1, його матір - ОСОБА_4 (а.с. 187).

Відповідно до довідки Курівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області № 28/02-25 від 23 січня 2017 року ОСОБА_3 до 29 березня 2012 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. На даний час за цією адресою зареєстровані дружина та син померлого: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які нині проживають АДРЕСА_3 (а.с. 190).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Апеляційний суд, стягнувши із спадкоємця боржника 3604, 16 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1 948, 80 грн - заборгованість за пенею за період з 27 серпня 2013 року по 30 вересня 2015 року, не врахував наявність вищеперелічених судових рішень про стягнення з ОСОБА_3, зокрема суми основного боргу за кредитом та процентами.

Також вищевикладене було залишено поза увагою і місцевого суду, який відмовив у задоволенні позовних вимог у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Згідно зі статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З урахуванням наведеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотиви відмови у позову в якому підлягають зміні, а саме: в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 належить відмовити за безпідставністю заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року скасувати.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 березня 2016 року залишити в силі, змінивши мотиви відмови у позові публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, з посиланням на безпідставність заявлених позовних вимог.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк