Справа № 203/4714/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 25.05.2017 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 та частина домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 08.12.2017 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро нотаріусом було відмовлено, в звязку з невідповідністю часток у спадковому майні між власниками домоволодіння. Відповідно до довідки КП ДМБТІ від 14.11.2017 року №15713 ОСОБА_4 належало 48/100 частин зазначеного домоволодіння, а 52/100 частин належали іншій співвласниці ОСОБА_5 В звязку з тим, що остання збільшила свою частку у домоволодінні шляхом добудови, частка ОСОБА_4 у домоволодінні зменшилась. 04.10.2013 року рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська було змінено розмір часток співвласників домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро та визнано за ОСОБА_5 право спільної часткової власності на 84/100 частин, а за ОСОБА_4 на 16/100 частин домоволодіння. Право власності відповідно до рішення суду ОСОБА_4 за життя не зареєструвала. Таким чином, інформація про право власності на домоволодіння з урахуванням зміни розміру часток, не зареєстрована в законному порядку. В звязку з цим, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4 на 16/100 частин домоволодіння №38 (квартира №1) по вул.Надярній в мДніпро, що складаються з житлового будинку літ.А1, квартира №1, загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м, у т.ч.: поз.1-2,1-3 житлові, прибудова з погребом літ.А?-1, ганок літ.А2, убиральня літ.В, навіс літ.Е, споруди №1,4,І, ? №3.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову за перечував, посилаючись на відсутність спору між сторонами; не надання позивачкою технічного паспорту, що унеможливлює представити обєкт нерухомого майна; на наявність на земельній ділянці самочинного будівництва, що підлягає введенню в експлуатацію; відсутність реєстрації права власності на 16/100 частин домоволодіння згідно судового рішення за померлим спадкодавцем.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.05.2017 року померла ОСОБА_4

За життя останньою було складено заповіт, посвідчений 07.05.2008 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким все належне майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1

17.07.2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого спадкодавця ОСОБА_4

Таким чином, позивачка у відповідності до ст.ст.1269,1270 ЦК України прийняла спадщину.

Листом нотаріуса від 08.12.2017 року за заявою позивачки від тієї ж дати про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро, нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва в звязку з розбіжністю даних в наданих правовстановлюючих документах щодо розміру часток спадкодавця у домоволодінні.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1989 року ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належали 48/100 частин домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро.

Вказане підтверджується відповідною копією договору купівлі-продажу від 21.12.1989 року та довідкою КП «ДМБТІ» від 14.11.2017 року.

Також з довідки КП «ДМБТІ» від 14.11.2017 року вбачається, що інші 52/100 частин вказаного домоволодіння належали співвласнику ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1994 року.

04.10.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №203/4568/13-ц було ухвалено зачоне рішення, за яким було визначено розмір часток співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у спільній частковій власності на домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро.

Зокрема, відповідно до вказаного рішення за ОСОБА_4 визнано право спільної часткової власності на 16/100 частин домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро, що складається з житлового будинку літ.А1, квартира №1, загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м, у т.ч.: поз.1-2,1-3 житлові, прибудова з погребом літ.А?-1, ганок літ.А2, убиральня літ.В, навіс літ.Е, споруди №1,4,І, ? №3.

Відповідно до вказаного судового рішення ОСОБА_4 право власності на визначену частку у домоволодінні в передбаченому законом порядку не зареєструвала.

А розбіжності між часткою у праві спільної часткової власності на домоволодіння згідно правовстановлюючих документів (договору купівлі-продажу від 21.12.1989 року та рішення суду від 04.10.2013 року) стали підставою для відмови нотаріусом позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту оспорюваного права шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є належним та ефективним способом захисту, що узгоджується з приписами ст.ст.2,5 ЦПК України.

Також суд враховує, що згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Таким чином, здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Судом встановлено, що право власності на 16/100 частин домоволодіння №38 по вул.Надярній в мДніпро було визнано за померлим спадкодавцем ОСОБА_4 за рішенням суду, що набрало законної сили, а тому права на неї увійшли до складу спадщини після смерті останньої згідно ст.1218 ЦК України.

В звязку з вищенаведеним судом відхиляються доводи представника відповідача, що спадкове майно не увійшло до складу спадщини.

Також судом відхиляється заперечення представника відповідача щодо відсутності правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлого спадкодавця на спадкове майно та технічний паспорт на останнє, оскільки відповідні документи наявні в матеріалах справи, а саме: договір купівлі-продажу від 21.12.1989 року, рішення суду від 04.10.2013 року, технічний паспорт на домоволодіння, виготовлений станом на 20.10.2017 року.

Не приймаються судом до уваги і доводи представника відповідача щодо розташування на земельній ділянці самочинно збудованих обєктів, оскільки останні були збудовані іншим співвласником ОСОБА_5 та не стосуються частки домоволодіння, що спадкується позивачкою.

Крім того, право власності на частку домоволодіння, що належить ОСОБА_5, з урахуванням самовільно збудованих споруд, було визнано за останньою судовим рішенням від 07.06.2010 року та в подальшому зареєстровано у передбаченому законом порядку.

Не є підставою для відмови в задоволенні позову і доводи представника відповідача щодо відсутності спору між позивачкою та Дніпровською міською радою, оскільки як було встановлено судом у позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а відповідач залучався до участі у справі в звязку із відсутністю інших спадкоємців та з урахуванням положень ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи вищенаведене, суд приходиь до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог і визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 25.05.2017 року ОСОБА_4 на 16/100 частин домоволодіння №38 (квартира №1) по вул.Надярна в м.Дніпро, що складається з житлового будинку літ.А-1, квартира №1, загальною площею 39,80 кв.м, житловою площею 23,40 кв.м, у т.ч.: поз.1 - кухня, площею 14,60 кв.м; поз.2 - житлова кімната, площею 8,00 кв.м; поз.3 житлова кімната, площею 15,40 кв.м;, поз.4 коридор, площею 1,80 кв.м; прибудова з погребом літ.А1-1; ганок літ.а2; вбиральня літ.В; навіс літ.Е; споруди №№1,4, І, ? №3.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що підставою звернення до суду позивачки стала відмова нотаріуса в оформленні спадкових прав в порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат» та ЦК України, через розбіжності в правовстановлюючих документах на спадкове майно, а не підстави, повязані із порушенням або оспорюванням прав позивачки відповідачем. А тому, суд з урахуванням положень ч.9 ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1217,1218,1220,1268,1269,1270,1272 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Надярна,38/1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 25 травня 2017 року ОСОБА_7 на 16/100 частин домоволодіння №38 (квартира №1) по вул.Надярна в м.Дніпо, що складається з житлового будинку літ.А-1, квартира №1, загальною площею 39,80 кв.м, житловою площею 23,40 кв.м, у т.ч.: поз.1 - кухня, площею 14,60 кв.м; поз.2 - житлова кімната, площею 8,00 кв.м; поз.3 житлова кімната, площею 15,40 кв.м;, поз.4 коридор, площею 1,80 кв.м; прибудова з погребом літ.А1-1; ганок літ.а2; вбиральня літ.В; навіс літ.Е; споруди №№1,4, І, ? №3.

Судові витрати по справі покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак