АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2555/17 № апеляційного провадження: 22-ц/796/3035/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк",третя особа : ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою ,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Зазначала, що між сторонами 04.04.2008 року був укладений договір поруки на забезпечення виконання ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.10.2013 року задоволено позов банку та стягнуто солідарно з боржника і поручителя заборгованість за кредитним договором в розмірі 236 560.99 грн., яке звернуто до примусового виконання. Отримавши 18.11.2016 року від державного виконавця постанову про накладення арешту на усе її майно, вона звернулася до адвоката за консультацією та отримала правовий висновок, з якого вона дізналася, що її порука є припиненою з 01.09.2009 року. Посилаючись на те, що відповідач мав пред'явити до неї позовні вимоги до 30.09.2009 року, однак цього не зробив,просила визнати поруку припиненою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про задоволення її позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, безпідставне неврахування того, що порука припиняється у разі, якщо такий строк не встановлено, у тому випадку якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Маркєлов В.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися. Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів визнала за можливе провести апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що існує рішення суду про солідарне стягнення заборгованості, яке набрало законної сили і підлягає виконанню, а відтак вимоги позивачки не можуть бути задоволені.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 04 квітня 2008 між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № ВL3422, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 30 000 доларів США, терміном повернення до 31.03.2009 року зі сплатою 22,5 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки № ВL3422-П1 від 04.04.2008 року, відповідно до п.1.3 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно за виконання позивальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку передбаченим договором кредиту. Відповідно до п.4.2. договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За правилами ч.1ст.598, ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням,проведеним належним чином.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України,ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України 2004 року).

Таким чином, положення ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі за № 6-2013 цс 16.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.10.2013року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 236 560,99грн. з яких 127 361.25 грн. - кредитна заборгованість:65 011.48 грн. - відсотки;43 288.25 - підвищені відсотки.

Зазначене рішення набрало законної сили з часу його ухвалення та було звернуто до примусового виконання.

18.11.2016 року позивач отримала постанову державного виконавця про арешт на все майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 26.10.2016р.

Задовольняючи позов ПАТ «Універсал банк» про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості, суд у зазначеному преюдиційному рішенні дійшов висновку, що оскільки позичальник не виконав належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості, тому на підставі статей 261, 526, 527, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання зобов'язання.

Тобто, зазначеним рішенням Апеляційного суду Київської області встановлено законність та обґрунтованість вимоги банку до ОСОБА_1 як до поручителя, перевірено та досліджено дійсність договору поруки.

Таким чином, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 3 лютого 2016 року № 6-2017цс15.

За викладених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову й доводи апеляційної скарги щодо не пред'явлення банком вимоги до поручителя протягом строку встановленого ч.4 ст.559 ЦК України не можуть бути взяті до уваги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 08 червня 2018 року