Справа № 148/370/18
Провадження №2/148/360/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Маяковського, 34, м. Тульчин, Вінницька область, однак на все належне йому нерухоме майно Відділом ДВС Тульчинського районного управління юстиції накладено арешт. Позивач 12.11.2012 викликався до ДВС Тульчинського РУЮ, де дізнався, що 14.06.2012 відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вказану постанову позивач оскаржив та постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.12.2012 вказану постанову скасовано, а адміністративну справу закрито. В зв'язку зі скасуванням постанови, виконавче провадження по її виконанню закрито, однак арешт, накладений під час відкриття даного виконавчого провадження, знято не було. Позивач 24.11.2017 звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, на що йому повідомили, що матеріали виконавчого провадження знищені та радили звернутися до суду для вирішення даного питання.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття арешту та заборони відчуження з усього нерухомого майна, що належить йому, накладеного відділом ДВС Тульчинського районного управління юстиції 24.07.2012. Зобов'язати відділ ДВС Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, належного позивачу, накладений відділом ДВС Тульчинського районного управління юстиції. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, на задоволенні позову наполягає, судові витрати просить залишити за собою.

Представник відповідача - Відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов визнає, судові витрати просить залишити за позивачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.12.2012 скасовано постанову іспектора ДПС від 14.06.2012 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за порушення останнім ч. 1 ст. 126 КУпАП, а адміністративну справу закрито, що підтверджується копією вказаної постанови суду (а.с. 6).

Відповідно до копії відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованого 19.10.2016, на підставі постанови відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, 33662875, 24.07.2012 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17.01.2013, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вилучено запис 12979981, у зв'язку з закінченням виконавчогго провадження від 29.12.2012 (а.с. 7).

Відповідно до листа Тульчинського районного відділу ДВС від 25.01.2017 адресованого позивачу ОСОБА_1, згідно бази даних ЄДРВП 14.06.2012 виконавче провадження закінчено згідно ст. 49 п. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", дане виконавче провадження було знищено у зв'язку з закінченням терміну його зберігання (а.с. 9).

Згідно ст. 22, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, з огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що позивач, володіючи нерухомим майном на праві власності, не може в повній мірі ним розпорядитися через наявність заборони на його відчуження, що порушує його право на власність, гарантоване законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно розяснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене та враховуючи, що позивач в даний час позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм майном через наявність заборони відчуження, підстави для збереження обтяження накладеного відповідачем відсутні, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про навність підстав для задоволення позову.

Судові витрати суд залишає за позивачем, враховуючи його прохання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 5, 10, 19, 76-78, 81, 89, 95, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Відділ ДВС Тульчинського районного управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеного Відділом ДВС Тульчинського районного управління юстиції 24.07.2012.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_2