Справа № 128/1795/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: Саєнко О.Б., при секретарі: Кузьменко А.О., без участі сторін та їх представників,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права в порядку спадкування за законом на ? частку земельної частки (паю), -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права в порядку спадкування за законом на ? частку земельної частки (паю).

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Поділля» розміром 2,2143 га, яка розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Позивач вказує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька та спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою. Іншою спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька, є дочка померлого - ОСОБА_2

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку вищевказаного спадкового майна позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право спадкодавця на вказане майно.

За вищезазначених обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, на 1/2 частку земельної частки (паю) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Поділля» розміром 2,2143 га, яка розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2000 року.

В підготовче засідання учасники справи не з'явились.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірительки, в поданій заяві зазначив, що позовну вимогу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Оленівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Поділля» розміром 2,2143 га, яка розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2000 року, що підтверджується ксерокопією довідки № 50-13-163/а, виданої 11.02.2016 року Управлінням Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області (а.с. 9); копією виписки № 33, виданої СТОВ «Поділля» від 15.02.2016 року (а.с. 10) та викопіюванням з плану землекористування Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 11).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження ОСОБА_5, її батьками записані: батьком - ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_6 (а.с. 6). 17.03.2017 року позивач зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.7).

Згідно ксерокопії довідки № 848, виданої виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.11.2017 року, вбачається, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним проживали та були зареєстровані його діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

З копії постанови Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1177/02-31 від 13.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП с. Оленівка, Вінницького району Вінницької області та належить ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв'язку з тим, що у спадкоємиці відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно (а.с. 13).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий Вінницькою райдержадміністрацією по Оленівській сільській раді за № 303 від 14 серпня 2000 року, який підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3 на відповідну земельну частку (пай), втрачено, що підтверджується ксерокопією друкованого оголошення в газеті «Подільська Зоря» (а.с. 12).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 1216, 1218 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз'яснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно з статтею 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом установлено, що позивач по справі ОСОБА_1 і відповідач по справі ОСОБА_2, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 53031652 від 21.08.2018 року вбачається, що інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом є також установленим, що обидві спадкоємиці: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично прийняли, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом з ним за однією адресою.

Частиною 5 статті 1268 ЦК передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1278 ЦК визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, спадкова маса між спадкоємцями підлягає розподілу по 1/2 частці кожному.

Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази , суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, так як проживала з ним разом за однією адресою на день смерті останнього; позасудового шляху оформити свої спадкові права позивач позбавлена можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу спадкову земельну частку (пай).

Тому задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права в порядку спадкування за законом на ? частку земельної частки (паю) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/2 частку земельної частки (паю) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Поділля» розміром 2,2143 га та розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області і належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: