Провадження № 2/263/2515/2018
УХВАЛА

10 вересня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали позовної заяви Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05 вересня 2018 року надійшла позовна заява Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ПАТ «Вектор Банк» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними, в якій позивач просить суд: визнати недійсним: з моменту укладення договір про відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 114/21, укладений між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», за умовами якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 014/07- 155/145542; договір відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 265/ФК-16 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за умовами якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 014/07-155/145542; договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», за умовами якого відступлено право вимоги за договором іпотеки № 014/07- 155/145542/1; договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за умовами якого відступлено право вимоги за договором іпотеки № 014/07-155/145542/1; визнати дії ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» щодо поширення персональних даних відносно мене Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі, неправомірними.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 16 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», та позивачем укладений кредитний договір № 014/07-155/145542. Предметом указаного договору є отримання позивачем кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 250800 грн., строком користування до 16 липня 2017 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та позивачем 16 липня 2007 року укладений договір іпотеки № 014/07- 155/145542/1, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 Відповідно до умов указаного договору позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 52, житловою площею 43,9 кв. м, загальною площею 63,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: вул. Казанцева, 29, м. Маріуполь, Донецька область, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування.

17 червня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 16 липня 2007 року № 014/07-155/145542, укладеним між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» та позивачем перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним кредитним договором.

22 червня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі від 16 липня 2007 року за № 1748, укладеним між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» та позивачем, перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним договором іпотеки. Позивач вважає, що під час укладання договорів відступлення права вимоги неодноразово порушені його права, як споживача банківських послуг за договором, оскільки представник банку діяв поза межами наданих йому повноважень при укладанні вказаних вище договорів. Крім того, договори відступлення права вимоги, укладені між відповідачами у порушення норм діючого законодавства, порушують публічний порядок, оскільки направлені на порушення конституційних прав позивача на недоторканість банківської таємниці та його персональних даних.

Разом із позовною заявою від позивача надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, оскільки позивач тяжко хворіє, має на утриманні дружину, неповнолітню доньку та доньку з інвалідністю. У позовній заяві позивач посилаються на п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Ознайомившись із клопотанням та матеріалами позову, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах необхідно вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення сплати), у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У той же час, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивачем не представлено беззаперечних доказів, які б давали підстави для висновку про незадовільний матеріальний стан позивача, тому у суду відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Щодо посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як підставу для звільнення від сплати судового збору, суддя враховує наступне.

За вимогами про визнання недійсними договорів підставою позову є саме те, що банк при уступці права вимоги не здійснив повідомлення боржника про таке відступлення, а також фінансова установа, яка отримала право вимоги, потребує ліцензування, що за своїм змістом є відмінним від регулювання відносин між споживачем товарів, робіт та послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.

Позивач факультативно посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», не мотивуючи підстави позову порушенням його прав споживача саме при придбанні, замовленні, використанні продукції (надання послуг) від банку.

За вимогам про визнання дій неправомірними, то такі взагалі не відносяться до можливих способів захисту прав споживачів і не регулюються профільним законом про споживачів.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до пп. 2 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року у розмірі 1762 гривень.

Тобто ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру з 1 січня 2018 року становить 704,8 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем у позові заявлено пять вимог немайнового характеру: 1) визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 114/21; 2) визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 265/ФК-16 3) визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк»; 4) визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; 5) визнання дій ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» щодо поширення персональних даних відносно мене Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі, неправомірними.

Отже за пять вимог немайнового характеру до сплати підлягає судовий збір у розмірі 3524 грн. (704,8 х 5).

На підтвердження оплати судового збору до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області необхідно надати оригінал квитанції про оплату судового збору.

Відповідно до вимог статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

На порушення указаних вимог позивачем у позовній заяві не зазначені повні відомості про сторін, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Також позивачем у позовній заяві заявлене клопотання про зобовязання відповідачів надати оригінали: договору про відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 114/21, укладеного між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк»; договору відступлення права вимоги від 17 червня 2016 року № 265/ФК-16, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк»; договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 22 червня 2016 року, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», для огляду у судовому засіданні.

Разом із тим не зазначення позивачем у позовній заяві відомостей про вжиття заходів забезпечення позову на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі позбавляє суд можливості вирішувати питання про забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволення клопотання Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву Аль-Тамімі Саіф (ОСОБА_2) Алі до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме:

- надати квитанцію на підтвердження сплати судового збору у розмірі 3524 гривень;

- надати повні відомості про сторін (поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти);

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набуває законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.М. Музика