328/1485/18
12.09.2018
12 вересня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., за участі секретаря судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконкому Новогродівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу батька,-
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконкому Новогродівської міської ради, якою просить надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до м. Кальміуське Старобешівського району Донецької області на відпочинок та побачення з бабусею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на строк 6 місяців - в період з 01.07.2018 року по 01.12.2018 року до меж тимчасово окупованої території Донецької області.
Позов обґрунтовує наступним.
З 20.11.2004 року по 13.10.2013 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 22.09.2005 року від шлюбу у них народився син ОСОБА_3. 13.10.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний.
З грудня 2008 року та після розірвання шлюбу позивач з відповідачем проживають окремо. Позивач разом з сином ОСОБА_5 стала проживати вдома у своєї мами ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (раніше Комсомольське) Старобешівського району, Донецької області. Аліменти з відповідача не стягуються. Після початку 2014 року антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях позивач вимушена була переселитися як внутрішньо-переміщена особа разом з сином ОСОБА_5 на території підконтрольну Уряду України а саме до м. Новогродівка Донецької області де зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. Відповідач залишився проживати за колишньою вищевказаною адресою на тимчасово непідконтрольній Уряду України території Донецької області. За межі тимчасово непідконтрольної території навіть не бажає і не намагається виїжджати заради інтересів малолітнього сина ОСОБА_5. Його зовсім не цікавлять потреби розвитку та виховання сина, стосунків з відповідачем позивач не підтримує.
Спору що до місця проживання дитини ОСОБА_3, враховуючи окремість проживання, з ким має проживати син, між позивачем та відповідачем не має.
З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується ні з позивачем, ні з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає та його долею не цікавиться. Син ОСОБА_5 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою від 21.02.2018 року ОСББ «Мир». Позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому не одноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їхнього сина, та надати дозвіл на вивіз сина до бабусі у м. Кальміуське Старобешівського району Донецької області (до перейменування у 2016 р. м. Комсомольське). Однак позивача звернення залишено відповідачем без задоволення та уваги.
Враховуючи необхідність забезпечення усебічного розвитку сина що включає також забезпечення його права на спілкування з бабусею ОСОБА_4, яка зосталась проживати на тимчасово непідконтрольній Уряду України території Донецької області у м. Кальміуське( колишнє Комсомольське) має потребу у виїзді в гості та на відпочинок до неї.
Син ОСОБА_5 також дуже бажає зустрічатися з бабусею та спілкуватися з нею. Однак, враховуючи тимчасову відсутність контролю Уряду України за вказаними територіями Донецької та Луганської областей на лінії розмежування за законодавством України вимагається відповідний документ ( заява) в підтвердження згоди батька на вивіз дитини за межі контрольованої території України.
Вказаними зустрічами з бабусею позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_5 на канікулах за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.
Позивач особисто та через свою маму неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_5 але марно, вказані прохання були залишені відповідачем без відповіді.
Позивач та її малолітній син ОСОБА_5 є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, позивача родичі проживають в Україні, дитина знаходиться на утриманні позивача, доступ батька до дитини не обмежений, тому позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час її поїздки до м. Кальміуське (колишнє найменування-Комсомольське) Старобешівського району Донецької області.
Позивач судове засідання не зявилась, відповідно до наданої заяви позов підтримала, позовні вимоги просила задовольнити повністю.
Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконкому Новогродівської міської ради в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду.
За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з 20.11.2004 року по 13.10.2013 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2
22.09.2005 року від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.12.2005 року.
13.10.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.10.2010 року серії 1-НО №197280.
З грудня 2008 року та після розірвання шлюбу позивач з відповідачем проживають окремо. Позивач разом з сином ОСОБА_5 стала проживати вдома у своєї мами ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (раніше Комсомольське) Старобешівського району, Донецької області. Аліменти з відповідача не стягуються. Після початку 2014 року антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях позивач вимушена була переселитися як внутрішньо-переміщена особа разом з сином ОСОБА_5 на території підконтрольну Уряду України а саме до м. Новогродівка Донецької області де зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_7. Відповідач залишився проживати за колишньою вищевказаною адресою на тимчасово непідконтрольній Уряду України території Донецької області. За межі тимчасово непідконтрольної території навіть не бажає і не намагається виїжджати заради інтересів малолітнього сина ОСОБА_5. Його зовсім не цікавлять потреби розвитку та виховання сина, стосунків з відповідачем позивач не підтримує. Син ОСОБА_5 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою від 21.02.2018 року ОСББ «Мир». Позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому не одноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їхнього сина, та надати дозвіл на вивіз сина до бабусі у м.Кальміуське Старобешівського району Донецької області (до перейменування у 2016 р. м. Комсомольське). Однак позивача звернення залишено відповідачем без задоволення та уваги.
Враховуючи необхідність забезпечення усебічного розвитку сина що включає також забезпечення його права на спілкування з бабусею ОСОБА_4, яка зосталась проживати на тимчасово непідконтрольній Уряду України території Донецької області у м. Кальміуське( колишнє Комсомольське) має потребу у виїзді в гості та на відпочинок до неї.
Син ОСОБА_5 також дуже бажає зустрічатися з бабусею та спілкуватися з нею. Однак, враховуючи тимчасову відсутність контролю Уряду України за вказаними територіями Донецької та Луганської областей на лінії розмежування за законодавством України вимагається відповідний документ( заява) в підтвердження згоди батька на вивіз дитини за межі контрольованої території України.
Вказаними зустрічами з бабусею позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_5 у на канікулах за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.
Позивач не має можливості отримати у відповідача дозвіл на перетинання дитоною лінії розмежування, оскільки відповідач знаходиться на тимчасово-окупованій території Донецької області.
Позивач та її малолітній син ОСОБА_5 є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, позивача родичі проживають в Україні, дитина знаходиться на утриманні позивача, доступ батька до дитини не обмежений, тому позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час її поїздки до м. Кальміуське (колишнє найменування-Комсомольське) Старобешівського району Донецької області.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону.
Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що порядок в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської області, в'їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16 річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого в батьків.
Положеннями Правил оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, встановлено, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із документів, серед яких зазначено проїзний документ дитини. Пунктом 18 цих Правил закріплено, що оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина. У разі заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду.
Враховуючи, що перетин лінії зіткнення малолітньою дитиною відповідає його інтересам, та не було встановлено обмежень чи заборон до цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
На підставі викладеного, керуючись ст.263, 265, 268, 271,353 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконкому Новогродівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу батька задовольнити повністю.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до м. Кальміуське Старобешівського району Донецької області без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на строк до 01.12.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: