Справа № 442/1633/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/4396/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування державної реєстрації права власності та повернення у власність нерухомого майна в порядку ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову покликалось на те, що 19.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України в особі філії - Дрогобицьке відділення № 6307 та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2203-6763, згідно п.1.1 якого Банк зобов'язався надати кредит в сумі 279 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.5.4. кредитного договору, проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього робочого дня місяця. Згідно п.1.2 кредитного договору кредит надавався на споживчі цілі, остаточним терміном повернення кредиту є 18.03.2018 року. Для забезпечення виконання зобов'язань по вищенаведеному кредитному договору 19.03.2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 2203-6763/1, згідно якого остання зобов'язалась перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Оскільки відповідачі не виконували взяті на себе відповідно до кредитного договору зобов'язання щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за його користування, банк звертався в суд з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на день подання даного позову кредитна заборгованість погашена не в повному розмірі. За позичальником рахується заборгованість по відсотках за користування кредитом, пені, інфляційних втратах та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Згадана заборгованість нарахована за період 18 грудня 2014 року - 01 лютого 2016р., що не відображена в судових рішеннях. Просило ухвалити рішення про стягнення заборгованості, яка станом на 01 лютого 2016 року становить 138 067,22 грн.

В березні 2016 року ОСОБА_4 подала в суд зустрічну позовну заяву до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» про скасування державної реєстрації права власності та повернення у власність нерухомого майна в порядку ч.2 ст.37 Закону України «Про іпотеку», посилаючись на те, що набуваючи право власності на предмет іпотеки Банком порушено порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки. Такий порядок полягає в обов'язковості вчинення іпотекодержателем певних дій, спрямованих на врегулювання питання виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, надання боржнику можливості виконати своє зобов'язання або ж надати докази щодо такого виконання чи відсутності порушення зобов'язання з боку боржника, врегулювання спору щодо розміру нарахованої кредитором суми боргу. До таких дій належить передбачений Законом України «Про іпотеку» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень обов'язок іпотеко держателя направити іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень основного зобов'язання не менш ніж у 30-ти денний строк для отримання можливості звернути стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки, а також надати державному реєстратору докази направлення такої вимоги та її невиконання боржником (іпотекодавцем) у встановлений законом строк. Вказувала також на те, що вимога про усунення порушення не була оформлена належним чином, а тому не може породжувати правові наслідки, тобто не могла братися державним реєстратором до уваги при прийнятті рішення про реєстрацію за відповідачем права власності, також державна реєстрація проведена за відсутності окремого документа, що підтверджує сплив 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем, тобто в порушення вимог п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Просила скасувати державну реєстрацію права власності, а саме - свідоцтво про право власності від 18.11.2015 року, видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та повернути у власність нерухоме майно, а саме - квартиру №2 на вул..Чорновола, 27 в м.Дрогобичі Львівської області, в порядку ч.2 ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Оскаржуваним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2), на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (що знаходиться за адресою: 79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців,9, , п/р НОМЕР_3) кредитну заборгованість за кредитним договором № 2203-6763 від 19 березня 2008 року, яка станом на 01 лютого 2016 року становить 138067,22 грн. (сто тридцять вісім тисяч шістдесят сім гривень 22 копійки). Стягнуто з відповідачів ОСОБА_3 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2), на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (що знаходиться за адресою: 79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців,9, , п/р НОМЕР_3) - судові витрати у розмірі 2071,01 грн. В задоволенні зустрічного прозову ОСОБА_4 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про скасування державної реєстрації права власності та повернення у власність нерухомого майна в порядку ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - відмовлено.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4. В апеляційній скарзі стверджують, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що позов є передчасним, оскільки вони не відмовляються від сплати коштів за кредитним договором та дія такого закінчується лише 18 березня 2018 року. Вважають, що позивачем порушено порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимога про усунення порушення не була оформлена належним чином, а тому не може породжувати правові наслідки. Посилаються також на те, що банком було порушено порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно. Вважають, що оцінка майна у розмірі 283279,00 грн., за якою було реалізовано майно є недійсною, оскільки така була проведена ще у 2013 році. Стверджують, що суд ухвалив оскаржуване рішення на підставі лише тих доказів, які надав банк та безпідставно не взяв до уваги їхні пояснення та клопотання, що призвело до неповного зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовити та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2 про заперечення вимог апеляційної скарги та посилання на те, що банк не набував право власності в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

18 листопада 2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №442/3918/13-ц ухвально рішення, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру №2 на вул..Чорновола, 27 в м.Дрогобичі Львівської області, яка належить на праві приватної власності за способом реалізації - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 283 279 гривень, для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «Ощадбанк», ТВБВ № 10013/0242 філії - Львівське обласне управління за кредитним договором № 2203-6763 від 19 березня 2008 року в сумі 222 418,11 гривень.

У зв'язку з тим, що електронні торги призначені на 26.10.2015 року не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів 05.11.2015р. АТ «Ощадбанк» в порядку ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» скористався своїм правом, і як іпотекодержатель та придбав предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №2 на вул..Чорновола, 27 в м.Дрогобичі Львівської області, загальна площею 50,5 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м., яка знаходиться за адресою шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка дорівнює сумі 283 279,00 грн.

Право власності публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на двокімнатну квартиру зареєстроване 18.11.2015 року.

10 лютого 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №442/549/15-ц, ухвалено рішення, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитну заборгованість, яка станом на 17.12.2014 року становила 346 942,19 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за позичальником рахується заборгованість по відсотках за користування кредитом, пені, інфляційних втратах та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Згадана заборгованість нарахована за період 18 грудня 2014 року - 01 лютого 2016р., що не відображена в згаданих вище судових рішеннях.

Висновки суду відповідають положенням закону та достатньо мотивовані.

Відповідно до ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо у договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк встановлений Договором або Законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктом 5.2. кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0, 053 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2016 року така становить 138 067,22 грн., з яких:

-залишок прострочених платежів по відсотках - 25 533,57 грн.

-сума нарахованої пені по кредиту - 20 989,06 грн.

-сума нарахованої пені по відсотках - 14 538,60 грн.

-інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом - 71 477,70 грн.

-3% річних від прострочених платежів - 5 528,28 грн. (т.1, а.с.29-30)

А відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з розрахунком заборгованості, висновків суду не спростовують, оскільки такі не містять посилання на власний розрахунок, що підтверджує неправильність поданого банком розрахунку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право власності на предмет іпотеки Банком набуто не в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, як вказує ОСОБА_4 в зустрічному позові, а в процесі примусового виконання рішення суду у справі № 442/3918/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Так, як зазначалось вище, в процесі примусового виконання рішення у справі № 442/3918/13-ц на 26.10.2015 року було призначено електронні торги щодо реалізації предмету іпотеки за початковою ціною, встановленою рішенням суду в розмірі 283 279,00 грн.

У зв'язку з тим, що електронні торги призначені на 26.10.2015р. не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів (Протокол № 125969 проведення електронних торгів) 05.11.2015 року АТ «Ощадбанк» в порядку ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» скористався своїм правом іпотекодержателя та придбав предмет іпотеки - двокімнатну квартиру квартиру №2 на вул.Чорновола, 27 в м.Дрогобичі Львівської області, загальною площею 50,5 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м., шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка дорівнює сумі 283 279,00 грн., про що старшим державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ складено Акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни майна.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

А відтак, оскільки право власності на предмет іпотеки набуто не в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до встановлених правовідносин вказана стаття не підлягає застосуванню, а відтак не підлягають задоволенню позовні вимоги скасування державної реєстрації та повернення у власність нерухомого майна в порядку ч.2 ст. ст.37 Закону України «Про іпотеку», тобто з підстав, визначених в позовній заяві. (а.с.т.1, а.с.42-48)

Колегією суддів приймається до уваги те, що в апеляційній скарзі не наведено доводів щодо порушення вимог ст.49 Закону України «Про іпотеку», а відтак посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права визнається безпідставним.

Також безпідставним визнається посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки правових доводів щодо порушення положень Закону України «Про нотаріат» в апеляційній скарзі не наведено.

Посилання в апеляційній скарзі на недійсність оцінки майна не може прийматись до уваги, оскільки початкова ціна майна предмету іпотеки визначена рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2013 року у справі №442/3918/13-ц, і в цій частині рішення не змінювалось і не скасовувалось.

В зв»язку з вищевикладеним колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.06.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_6