Справа №751/3525/18
Провадження №2/751/971/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участі секретаря Грищенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу № 751/3525/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності і зняття арешту,

у відсутності учасників розгляду,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, знаття з неї арешту. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16.03.1994 року між нею та об»єднанням «Чернігівспецпроектмонтаж» було укладено договір найму квартири АДРЕСА_1, а 29.03.1994 року від об»єднання, в якому працювала отримала ордер на квартиру. Вказує, що з 10.11.1994 року в квартирі зареєстрована та постійно проживає. Посилається, що постановою Арбітражного суду Чернігівської області від 28.10.1997 року ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «АГРІС» визнано банкрутом і на цій підставі була звільнена з роботи, а ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2012 року затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс, ліквідовано ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «АГРІС» та припинено провадження у справі. Зазначає, що згідно п.5 договору найму жилого приміщення «по завершенню п»яти років з дня отримання квартири жиле приміщення безоплатно передається наймачу в приватну власність з оформленням всіх необхідних документів», зазначений договір розірваним не був, всі його умови виконувала і продовжує проживати в цій квартирі, після закінчення строку дії договору власником не було пред»явлено вимогу про її привернення, а отже вважає, що у неї виникло право власності за набувальною давністю. Підстави позову ч.4 ст.344 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради надав відзив на позовну заяву (а.с.50-52). Суть відзиву зводиться до того, що наявність у ОСОБА_1 юридичного титулу наймача квартири, виключає застосування інституту набувальної давності. Вимоги позивача вважають необґрунтованими, оскільки при володінні майном воно не є добровільним при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність підстав для набуття права власності, майном володіла за волею власника і завжди знала, хто є власником, вказане майно має власника, він відомий, він не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Позивач подала відповідь на відзив (а.с.65-66), суть якого зводиться до того, що виконувала всі умови договору оренди квартири, заволоділа майном на підставі договору із його власником, дій щодо приховування факту заволодіння не вчиняла, власник не пред»явив вимоги про повернення квартири після закінчення строку дії договору, а отже вважає, що є підстави, передбачені ч.4 ст.344 ЦК України для визнання за нею права власності на квартиру.

Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсягу і розгляд справи у її відсутності (а.с.75).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.76).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2018 року (а.с.43-44), за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «АГРІС», представник якого в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд розглядає дану справу по суті у відсутності учасників і згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено наступне:

Квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради № 19 від 21.02.1994 року зареєстрована на праві власності за монтажно-будівельним управлінням «Чернігівспецпроектмонтаж» (а.с.10-11), яке перереєстроване в концерн «АГРИС» (а.с.13, 17 на звороті). 28.10.1994 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради № 170 від 19.09.1994 року видано свідоцтво про право власності на квартиру інвестиційно-будівельному концерну «АГРИС» (а.с.12).

Згідно ст.4 Житлового кодексу України житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні

(одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено компетенцію органів місцевого самоврядування. До неї не віднесено розпорядження майном, що перебуває не у комунальній або державній власності.

Оскільки спірна квартира не перебуває у комунальній або державній власності, то право розпорядження нею не належить до компетенції заявленого відповідача ОСОБА_2 міської ради і в задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити.

16.03.1994 року між ОСОБА_1 та об»єднанням «Чернігівспецпроектмонтаж» було укладено договір найму квартири АДРЕСА_1 (а.с.8), строком на п»ять років (п.3 договору).

За п.5 договору від 16.03.1994 року (а.с.8) по збігу 5 років з дня отримання квартири жиле приміщення безоплатно передається наймачу в приватну власність з оформленням всіх відповідних документів.

22.03.1994 року проектно-монтажним об»єднанням «Чернігівспецпроектмонтаж» було видано ОСОБА_1 ордер № 1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7) і 10.11.1994 року вона була зареєстрована у цій квартирі, де залишається зареєстрованою по даний час (а.с.6,14,15).

Рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 28.10.1997 року ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «Агріс» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.72).

Ухвалою Гоподарського суду Чернігівської області від 29.11.2012 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ОСОБА_2 інвестиційно-будівельного концерну «Агріс» (а.с.35-37).

На час розгляду даної справи ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «Агріс» в Єдиному реєстрі підприємств, установ і організацій значиться як юридична особа в стані припинення, відомості про неї з Реєстру не виключені (а.с.71-74) і станом на 31.12.2012 року за об»єднанням «Чернігівспецпроектмонтаж» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.38).

Відповідно до ч.3 ст.344 ЦК України якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини даної справи в сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 заволоділа квартирою 71 в будинку 83 по вулиці Красносільського в місті Чернігові на підставі договору найму від 16.03.1994 року з його власником - об»єднанням «Чернігівспецпроектмонтаж», який після закінчення строку договору (16.03.1999 року) не пред'явив вимоги про його повернення, строк позовної давності в три роки збіг 16.03.2002 року, а отже володіння нерухомим майном, продовжується більше п»ятнадцяти років з часу збігу строку позовної давності.

Тпаким чином у відповідності до ч.3, ч.4 ст.344 ЦК України право власності на спірну квартиру підлягає визнанню за позивачем за набувальною давністю і позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Стосовно вимог про зняття арешту, то суд зважає на наступне:

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Позивачем не надано доказів накладення арешту на спірну квартиру, даних про дату та місце накладення цього арешту, в чиїх інтересах його було накладено. Представлені докази в цій частині у своїй сукупності не дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а отже в силу ст.80 ЦПК України, вони не є достатніми, а тому заявлені вимоги про зняття арешту задоволенню не підлягають.

Понесені позивачем судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 інвестиційно-будівельного концерну «Агріс» пропорційно до задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.76-80, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, ст.328, ч.3, ч.4 ст.344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інвестиційно-будівельного концерну «Агріс» про визнання права власності і зняття арешту - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інвестиційно-будівельного концерну «Агріс» про зняття арешту відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності і зняття арешту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 інвестиційно-будівельного концерну «Агріс» на користь ОСОБА_1 1116 (одну тисячу сто шістнадцять) гривень 51 копійку судового збору.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернігівської області - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Стягувач: ОСОБА_1 РНОКПП, зареєстрована 14026, АДРЕСА_2.

Боржник: ОСОБА_2 інвестиційно-будівельний концерн «Агріс» - , зареєстроване місцезнаходження 14000, місто Чернігів, вулиця Бєлінського, 44.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2018 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова