Номер провадження: 22-ц/785/1936/18
Номер справи місцевого суду: 499/591/17-ц
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря: Томашевської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Погорєлова С.О. 21 серпня 2017 року в смт Іванівка о 10:16 год.,-

встановила:

В серпні 2017 року Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області) звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1920612 грн. 87 коп., еквівалентні 71 691,41 доларів США, по курсу НБУ станом на 19.02.2015 року, загальна сума заборгованості становить 1 072 624,58 гривень (а. с. 1-2).

В процесі примусового виконання встановлено, що за боржником на праві приватної власності зареєстроване майно, а саме два транспортні засоби TOYOTA FORTUNER, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску та ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2 2008 року випуску, на дане майно було накладено арешт, однак працівниками поліції на даний час дані авто не знайдені.

Іншого рухомого або нерухомого майна, що було б зареєстроване за боржником - немає, пенсію боржник не отримує.

Боржник перешкоджає своїми діями державному виконавцю в примусовому виконанні виконавчого документу.

Так в ході виконавчих дій державним виконавцем відділу, були складені акти від 13 липня 2012 року, 17 липня 2012 року, 20 липня 2012 року про неможливість складання акту опису й арешту майна, на яке необхідно звернути стягнення за виконавчим документом у зв'язку з не допуском державного виконавця до вищезазначеного майнового комплексу.

Заявник просив вирішити питання щодо примусового проникнення до житла, а саме до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника - задоволено: державному виконавцю відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області надано дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 для проведення виконавчих дій з метою перевірки фактичного місця проживання боржника та дій пов'язаних з описом та арештом майна боржника - ОСОБА_2 (а. с. 61-63).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 67).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника, суд виходив із того, що виконавче провадження відносно ОСОБА_2 тривалий час перебуває на примусовому виконанні у державній виконавчій службі, однак останній не вжив заходів до самостійного виконання рішення суду і не посилається на інший можливий спосіб їх виконання.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки матеріали справи містять заяву ОСОБА_4 з якої вбачається, що він доводить до відома Приморський ВДВС ОМУЮ про місце його проживання, що свідчить про те, що останній не переховується (а.с. 88). Також в матеріалах справи наявні копії квитанцій з яких вбачається, що боржник перераховує на розрахунковий рахунок борг, що свідчить про те, що він вживає самостійних заходів щодо погашення боргу (а.с. 70-74). Окрім того в матеріалах справи наявна заява, згідно якої вбачається що ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та зробив фото фіксацію (а.с. 25).

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до заяви боржника ОСОБА_2 від 03.03.2016 року, він проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується довідкою виконавчого комітету селищної ради. Іншого зареєстрованого за боржником майна немає, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та ін.

Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 Право власності ОСОБА_4 на вищезазначену квартиру було припинено 16.03.2015 року на підставі договору дарування № 207 від 16.03.2015 року ОСОБА_5.

Подання Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області не містить також і даних про те, що у належному на праві власності ОСОБА_5 будинку знаходиться майно боржника ОСОБА_4 чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. А оскільки ОСОБА_5 не є боржником в даній справі, районним судом помилково було вирішено питання про задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Відповідно до положень ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи без її на те вільної згоди інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно з приписами п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи може безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Примусове проникнення до житла боржника чи іншого приміщення є крайньою мірою виконання рішення суду та застосовується при наявності доказів та підстав того, що державним виконавцем вживалися всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» при виконанні судових рішень.

Доказів того, що на період 2017 року квартира АДРЕСА_4 була житлом боржника матеріали справи не містять, що унеможливлює надання дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Іванівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року - скасувати, у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 14 вересня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

А.А. Калараш