АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Харків

Справа № 643/7945/18

Провадження № 22-ц/790/4796/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: Департамент праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року, постановлену суддею Букрєєвою І.А.,

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради про визннання протиправними рішення, дії та бездіяльність органів влади, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки заявлені позивачем вимоги відповідно до ст.19 КАС України відносяться до юрисдикції адміністративних судів, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не було дотримано вимог законодавства щодо належного повідомлення позивача та помилково кваліфіковано позов, як цивільний, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка порушує право позивача на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив визнати незаконними, протиправними рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органу місцевого самоврядування ДПтСП ХМР, УПтСЗН Адміністрації Московського району Харківської міської ради; зобовязати відповідача оформити виплату грошової допомоги до 5 травня згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, учасників бойових дій та гарантії їхнього соціального захисту»; зобовязати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1001265,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст.19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.3 постанови пленуму Вищого адміністративного Суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року №8 , вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Таким чином, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

З аналізу вказаних вище вимог закону та змісту позовних вимог ОСОБА_1, вбачається, що предметом даного спору є прийняття органами ДПСП ХМР та УПСЗН Адміністрації Московського району ХМР рішень в процесі здійснення своїх владних повноважень, а також їх дії та на думку позивача бездіяльність відтак, оскільки позивач звернувся за захистом прав, порушених суб'єктом владних повноважень, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, адже позивач обґрунтовував свої вимоги нормами цивільного та цивільного процесуального Кодексів.

Відповідно до ч.2 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше пяти днів з дня надходження заяви.

Нормами чинного цивільного процесуального судочинства не передбачено призначення судового засідання та виклик сторін для вирішення вказаного питання, оскільки це відноситься лише до компетенції судді. Відтак твердження позивача про обовязок суду надсилання судових повісток на його адресу не має правового обґрунтування.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого судового рішення суду не впливають.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував ЗУ «Про статус ветеранів війни, учасників бойових дій та гарантії їхнього соціального захисту», постановою КМУ №170 від 14.03.2018 року, ЗУ «Про судовий збір», ст..3, 19, 56 Конституції України, ст..23, 1166, 116 ЦК України та ст..110 ЦПК України, яка в редакції 2004 року регулювала підсудність справ за вибором позивача, тому у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати, що суд першої інстанції на свій розсуд вирішив, що позовна заява подана за нормами ЦПК.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_2

повний текст постанови складено 13 вересня 2018 року