АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/2646/17 Головуючий суддя І інстанції Чайка І. В.
Провадження № 22-ц/790/3870/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року (головуючий суддя Чайка І.В.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом,

встановив:

24 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його двоюрідний брат - ОСОБА_6. Про його смерть позивач дізнався тільки в березні 2017 року від сусідів по місцю проживання батька, оскільки позивач з братом спілкувалися не часто та позивача стурбувало те ,що брат не привітав його з Новим роком. З середини грудня 2016 року по 18 березня 2017 року позивач тяжко хворів і не міг рухатися, у зв'язку з чим не міг дізнатися про смерть свого брата та звернутися до нотаріальної контори у строки встановлені законом із заявою про прийняття спадщини. Позивач є єдиним кровним спадкоємцем після смерті свого двоюрідного брата, з урахуванням правоприємства після смерті свої матері, яка приходилась померлому рідною тіткою. Після одужання позивач у березні 2017 року звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою, оскільки останньому стало відомо про, те що в цій нотаріальній конторі була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 по заяві ОСОБА_4, яка ніколи не мала відношення до родини померлого.

Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. від 02 березня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, а також нотаріус роз'яснив позивачу, що останній пропустив строк подання заяви на прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду із заявою про продовження такого строку.

У березні 2017 року позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з аналогічними позовними вимогами, однак позовна заява була йому повернута, у зв'язку з не підсудністю її цьому суду. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить визнати причини пропуску звернення до нотаріальної контори поважними, враховуючи тривалий час його хвороби, та поновити йому такий строк.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовну заяву. При цьому посилався на те, що рішення ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він про смерть свого двоюрідного брата дізнався не у березні 2017 року як помилково вказав суд першої інстанції а наприкінці листопада 2016 року, проте цю інформацію не зміг перевірити, бо занедужав: з середини грудня 2016 по 18 березень 2017 року тяжко хворів та не міг рухатись, про що в якості доказів були надані суду медичні довідки, що перешкодило йому вчасно звернутися до найближчого нотаріуса.

Вказав, що довготривале лікування та правова необізнаність не повинна позбавляти його конституційного права власності на належну йому за законом спадщину.

Зазначив, що він звернувся до 12-ої державної нотаріальної контори, в якій йому було повідомлено, що відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_4, а потім коли він звернувся до суду із заявою про поновлення строків на прийняття спадщини із заявою про бажання вступити у спадщину звернулась якась ОСОБА_5 Ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 він ніколи не бачив, не бачили їх і сусіди по квартирі його покійного брата ОСОБА_6, тобто підтверджується той факт що сторонні до нашої родини особи хочуть заволодіти майном, яке повинен успадкувати позивач за законом, як єдиний кровний родич.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про тривалу непрацездатність, неможливість пересуватися та прибути до нотаріуса. Суд вважав, що нетривалі хвороби позивача не можуть свідчити про об'єктивні, непереборні перешкоди для реалізації його права на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини на протязі значного періоду часу з 20.12.2016 року по 17.03.2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст.1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з правилами ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Так, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правилами частини 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановив наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показання свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом було встановлено, що згідно актового запису про смерть № 12326 від 20.08.2016 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок чого відкрилася спадщина, яку позивач, як спадкоємець, який не проживав разом постійно з спадкодавцем, мав право прийняти на протязі шестимісячного строку, подавши нотаріусу особисто відповідну заяву, як це передбачено вищевказаними нормами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Першої Харківської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, посилаючись на те, що померлий приходився йому двоюрідним братом та він має право на спадщину після смерті матері, яка приходилась померлому ОСОБА_8 тіткою.

Постановою від 22.03.2017 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про права на спадщину, у зв'язку з неприйняттям останнім спадщини після смерті спадкодавця в установленому законом порядку.

Згідно до медичних довідок, виданих КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 3» вбачається, що ОСОБА_3 у зв'язку з ІХС та гіпертонічною хворобою був тимчасово не працездатний в період часу з 20.12.2016 року по 18.01.2017 року включно, та з 20.02.2017 по 17.03.2017 року. Крім того, з 19.01.2017 року по 19.02.2017 року позивач знаходився на лікуванні на денному стаціонарі, тобто щоденно їздив до лікарні для отримання лікування (а.с. 121-123).

Згідно до копії ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року вбачається, що позивач звертався з аналогічними позовними вимогами до вказаного суду, однак позовна заява була йому повернута, у зв'язку з не підсудністю її цьому суду.

Таким чином, враховуючи дату смерті спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 29.12.2016р.

ОСОБА_3 в доводах скарги вказав, що про смерть ОСОБА_6 він дізнався від сусідів не у березні 2017, як вказано в оскаржуваному рішенні суду, а у листопаді 2016 року, однак не зміг вчасно перевірити цю інформацію, з огляду на свою хворобу.

Таким чином, на день закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини, 29.12.2016р., позивач вже дізнався про смерть ОСОБА_6 і дійсно був тимчасово непрацездатний. Однак ОСОБА_3 не надав до суду передбачених у ст..ст. 77-79 ЦПК України належних, допустимих і достатніх письмових доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я, тимчасова непрацездатність поза межами стаціонару, а пізніше - перебування на денному стаціонарі, перешкоджали йому пересуватися містом і вчасно з'явитися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини, що не вимагає значних фізичних зусиль. Перевіряти цю інформацію заявнику для подання заяви про прийняття спадщини закон не передбачає.

Тому тимчасову непрацездатність позивача та його перебування на денному стаціонарі суд першої інстанції обґрунтовано не визнав в якості поважних причин, які відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути причиною для визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Доводи скарги цього висновку не спростовують.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК Україн и, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.