Справа № 2-1754/11 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/1592/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Брикайло М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року в справі за заявою приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

встановила:

01.03.2018 року приватний виконавець Ільчишин Л.В. звернулась в суд із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 55528549 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1754/11 з ПАТ «ВіЕс Банк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс»».

Заяву обґрунтовувала тим, що до неї надійшла заява представника ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс»» про заміну сторони у виконавчому провадженні № 55528549, відповідно до умов Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 року, згідно якого товариство набуло статуту нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ПАТ «ВіЕс Банк».

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року заяву задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № 55528549 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1754/11 від 18.05.2011 року, що видав Галицький районний суд м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 111922,58 дол. США, що еквівалентно 890656,31 грн. за кредитним договором № KF52020 від 05.09.2008р., а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (), 79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс»» (), 01001, м. Київ, вул. Софіївська, 10, прим. 4.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_2, вважає ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що стягувачем у виконавчому листі від 18.05.2011 року є ПАТ «Фольксбанк», відтак апеллянт вважає, що оскільки не відбувалася заміна сторонни у виконавчому листі з ПАТ «Фольксбанк» на ПАТ «ВіЕс Банк», відповідно останній позбавлений права звертатися до виконавчої служби із заявою щодо примусового виконання рішення суду, що унеможливлює вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «ВіЕс Банк» на ТзОВ «ФК «Транс Фінанс».

Таким чином, висновок суду про статус кредитора у ТзОВ «ФК «Транс Фінанс» є помилковим.

Крім цього зазначає, що додаток до договору відступлення права вимоги, що знаходиться в матеріалах справи, не підписаний сторонами, тому такий документ не може бути доказом набуття ТзОВ «ФК «Транс Фінанс» права вимоги до ОСОБА_2

Для можливості вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні обовязково підлягають дослідженню оригінали документів, на підставі яких відбулося правонаступництво прав кредитора.

В апеляційній скарзі зазначає, що процесуальне правонаступництво можливе поза межами виконавчого провадження у разі, якщо заміна кредитора у зобов»язанні відбувається у звязку зі смертю кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Звертає увагу на те, якщо відступлення права вимоги і відбувалося, то в період, коли виконавче провадження ще не було відкрите, тому заміна нового кредитора могла відбутися виключно шляхом заміни сторони у виконавчому листі.

Вважає, що у суду відсутні підстави для заміни стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» на ТзОВ «ФК «Транс Фінанс».

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року та відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

23.07.2018 року ПАТ «ВіЕс Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовуючи доводи апеляційної скарги стосовно процесуального правонаступництва та відступлення права вимоги, просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

24.07.2018 року Приватний виконавець Ільчишин Л.В. подала відзив на апеляційну скаргу, який аналогічний заяві про заміну сторони виконавчого провадження та у якому виконавець просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

17.08.2018 року представник ПАТ «ВіЕс Банк» подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку.

10.09.2018 року апелянт ОСОБА_2 подала клопотання про зупинення провадження у справі, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою судового засідання від 11 вересня 2018 року відмовленоу задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року в справі за заявою приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Також, на переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися, відтак у клопотанні апелянта ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи судом відмовлено.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «Фольксбанк», при цьому за договором про відступлення права вимоги від 29.12.2017р., укладеного між ПАТ «ВіЕс Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс»», останнє отримало право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №KF52020 від 05.09.2008р., тому суд задовольнив заяву приватного виконавця та замінив стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Судом встановлено, що на виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 04.05.2011 року, видано виконавчий лист № 2-1754/11 від 18.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 111922,58 дол.США, що еквівалентно 890656,31 грн. за кредитним договором №KF52020 від 05.09.2008р. (а.с. 47)

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів, викладеного у протоколі № 48 від 11.10.2013 року, ПАТ «Фольксбанк» перейменовано у ПАТ «ВіЕс Банк», який згідно із п. 1.1. статуту ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «Фольксбанк» (а.с. 49-50).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 15.01.2018р., за заявою стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» відкрито виконавче провадження № 55528549 з виконання вказаного виконавчого листа від 28.05.2011 року (а.с. 51).

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням

В свою чергу, відповідно до роз»яснень, які наведені у п. 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства").

Зазначені положення спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «ВіЕС Банк» не є стягувачем у виконавчому листі від 18.05.2011 року оскільки не відбулася заміна сторони у виконавчому листі з ПАТ «Фольксбанк» на ПАТ «ВіЕс Банк», при цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів №48 від 11.10.2013 року відбулося перейменування ПАТ «Фольксбанк» на ПАТ «ВіЕс Банк» без реорганізації, що не потребувало проводити заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно із ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою.

Згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов»язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

В силу статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Судом встановлено, що 29 грудня 2017 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (первісний кредитор) та ТзОВ ФК «Траст Фінанс» (новий кредитор) укладений Договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив за плату новому кредитору належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у кредитних договорах та приймає на себе всі його права та обов»язки за кредитними договорами.

Згідно із Витягом із додатку № 1 до договору відступлення права вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» передав, а ТзОВ ФК «Траст Фінанс» прийняв, в тому числі права вимоги по боржнику ОСОБА_2

Таким чином, ТзОВ ФК «Траст Фінанс» набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором № KF 52020 від 05.09.2008 року.

22.02.2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» звернулось до приватного виконавця Ільчишин Л.В. про заміну сторони у справі, покликаючись на договір відступлення права вимоги від 29.12.2017 року просило звернутись в суд з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 55528540 із ПАТ «ВіЕс Банк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» (а.с. 52).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що уклавши зазначений договір відступлення права вимоги, первісний кредитор ПАТ «ВіЕс Банк» вибув із зобов'язання у зв'язку з невиконанням якого видано виконавчий лист та приватним виконавцем Ільчишин Л.В. відкрито виконавче провадження з виконання такого, а ТзОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» набула права бути стороною виконавчого провадження з виконання всіх зобов»язань за кредитним договором № KF52020 від 05.09.2008р.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині не подання, на думку апелянта, належних доказів укладення договору відступлення права вимоги та перехід прав за таким до нового кредитора.

Крім цього, договір відступлення права вимоги є предметом судового розгляду в частині наявності підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні, а не законності підстав його укладення та правових наслідків такого, тому відсутність будь яких судових рішень з цього приводу (оспорення законності та дійсності договору) виключає обґрунтованість відповідних доводів апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги для зміни чи скасування ухвали суду відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 25 червня 2018 року зупинено дію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року до ухвалення судового рішення апеляційним судом, яким оскаржувана ухвала залишена без змін, необхідно поновити дію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року - залишити без змін.

Поновити дію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк