Справа № 457/432/18 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/2011/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ПП «Олвер-999» Крамара Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2018 року в справі за позовом Приватного підприємства «Олвер-999», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Металінплект», Дочірнього підприємства «Дрогобицький тарний комбінат» до ОСОБА_3 про визнання недійсною письмової відмови про усунення порушень іпотечного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги іпотекодержателя і скасування державної реєстрації права власності,-

встановила:

В травні 2018 року позивачі ПП «Олвер-999», ТзОВ фірма «Металінплект», ДП «Дрогобицький тарний комбінат» ТзОВ фірма «Металінплект» звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною письмової відмови про усунення порушень іпотечного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги іпотекодержателя і скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 457/432/18 за позовом ПП «Олвер-999», ТзОВ фірма «Металінплект», ДП «Дрогобицький тарний комбінат» ТзОВ фірма «Металінплект» до Купренка І.А. про визнання недійсною письмової відмови про усунення порушень іпотечного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги іпотекодержателя і скасування державної реєстрації права власності.

Одночасно з позовною заявою представник позивачів подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об»єкти нерухомості.

Заява обґрунтована тим, що ПП «Олвер-999», як позичальник, не виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору № К/100-0000 від 19.07.2007 року перед банком - ПАТ «ФІНЕКСБАНК» і не погасив заборгованість перед останнім. В останнє ПАТ «ФІНЕКСБАНК» звернувся до ПП «Олвер-999» з вимогою за вихідним №501/416 від 08.04.2009 року про усунення порушення Кредитного договору №К/100-0000 від 19.07.2007 року, а саме вимагав погасити заборгованість по кредиту - 9 660 000 грн., заборгованість по процентам - 1 090 681, 82 грн., пеню за несвоєчасне погашення процентів - 60 230, 49 грн., всього коштів на загальну суму 10810912, 31 грн. З 2009 року по даний час ніяких вимог чи повідомлень Банк Позивачам не надсилав, в суд з позовом не звертався. Станом на даний час установу Банку (ПАТ «ФІНЕКСБАНК») згідно даних ЄДРПОУ ліквідовано.

У березні 2018 року головному бухгалтеру ПП «Олвер-999» повідомлено, що у підприємства є переплата по податку на землю по земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 гектара, кадастровий номер: НОМЕР_2. Також була надана інформація про те, що вищезазначена земельна ділянка з серпня 2017 року не є власністю Приватного підприємства «Олвер-999», а відчужена іншій особі, а саме відповідачу ОСОБА_5, який являвся Іпотекодержателем (кредитором) на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 3365/1 за іпотечним договором, посвідченим 21.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Самойленко Ю.М. за реєстровим № 3365.

Відповідач ОСОБА_5 також був Іпотекодержателем і у спірних правовідносинах із іншими позивачами: ДП «Дрогобицький тарний комбінат», ТзОВ фірма «Мекталімпекс», ТзОВ фірма «Металімпекс», а саме згідно Договору про відступлення прав вимоги № 188д/1 за іпотечним договором, посвідченим 20.07.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк I.A. за реєстровим № 188д.

Позивачі вважають, що банк свого обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 517 ЦК України, безпідставно та умисно не виконав, а саме не надав ПП «Олвер-999», як боржнику, доказів переходу до нового кредитора ОСОБА_5 прав у зобов'язанні.

В подальшому, Іпотекодержатель в особі ОСОБА_5 набув право власності на спірне майно, яке було в іпотеці, що дає підстави вважати, що ОСОБА_8 в майбутньому може в будь-який спосіб відчужити спірне майно.

На переконання позивачів, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в цивільній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а запропоновані заходи забезпечення є співмірними заявленим позовним вимогам.

Оскаржуваною ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2018 року заяву представника позивачів ОСОБА_9 - задоволено частково.

Накладено арешт на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у приватній власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), а саме:

а) нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а саме:

-будівлю прохідної, літ. Б1, загальною площею 31,9 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю складу, літ.Г 2, загальною площею 503,7 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю адміністративного корпусу, літ. К 2, загальною площею 579,0 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю трансформаторної, літ. Н 1, загальною площею 64,4 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю трансформаторної, літ. О 1, загальною площею 37,0 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю механічного цеху, літ. Р 2, загальною площею 288,4 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю лісопильного цеху, літ. С 1, загальною площею 742,0 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю кузні, літ. У 1, загальною площею 20,9 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю складу, літ. X 1, загальною площею 70,7 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю прохідної, літ. Ч 1, загальною площею 12,2 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

-будівлю трансформаторної, літ. Щ 1, загальною площею 8,7 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 106);

б) земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 гектара, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 15);

в) будиночки відпочинку № 7, № 9, № 11, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, а саме:

-будинок відпочинку № 7 - дерев'яний, літ Р1, загальною площею 71,7 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 103);

-будинок відпочинку № 9 - дерев'яний, літ СІ, загальною площею 64,5 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 103);

-будинок відпочинку № 11 - дерев'яний, літ В1, загальною площею 69,2 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 103);

-земельну ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 0,6478 га., кадастровий номер: НОМЕР_3, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для обслуговування пансіонату(реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 103);

г) нежитлові підвальні приміщення - літери «VІ-ХІV», «ХVІ-ХХІ», площею 597,7 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 115).

Копію ухвали для негайного виконання направлено в Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права при неповному з»ясуванні усіх фактичних обставин справи.

Покликається на те, що позивачі не обґрунтували та не надали належних і допустимих доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні докази, які б підтверджували те, що банк не виконав свого обов'язку стосовно повідомлення боржника про перехід права вимоги до нового кредитора ОСОБА_3, як і не доведено те, що останній умисно, з корисливих мотивів набув право власності на спірне майно, а саме шляхом обману та підробки документів.

Не обґрунтовано також, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивачів, а вжиті заходи забезпечення позову, на думку апелянта, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

25.07.2018 року представник позивачів Крамар Ю.М. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що така є необґрунтованою, тому підлягає відхиленню, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник позивача Крамар Ю.М. подав апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із неможливістю його явки в судове засідання за станом здоров»я, на підтвердження вказаних обставин докази не надав.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися, відтак у клопотанні апелянта ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи судом відмовлено.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 не погоджується з оскаржуваною ухвалою виключно в частині задоволення вимог за заявою про забезпечення позову, колегія суддів за правилами ст. 367 ЦПК України законність та обґрунтованість такої в частині відмови в задоволенні заяви не перевіряє.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Крамара Ю.М. на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Трускавецького міського суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ПП «Олвер-999», ТзОВ фірма «Металінплект», Дочірного підприємства «Дрогобицький тарний комбінат» до ОСОБА_3 про визнання недійсною письмової відмови про усунення порушень іпотечного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги іпотекодержателя і скасування державної реєстрації права власності.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, представник позивачів зазначав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі, а запропоновані позивачами заходи забезпечення є співмірними заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Арешт майна являє собою заборону розпорядження майном до набрання рішенням законної сили або до скасування ухвали про забезпечення позову. Арешт майна складається з проведення його опису, оголошення заборони розпоряджатися ним.

Тобто, суб'єкт права власності має право користуватись та володіє відповідним об'єктом, а обмеження полягає виключно в частині визначення його юридичної долі.

Виходячи з викладеного та встановивши, що між сторонами справи дійсно виник спір стосовно нерухомого майна на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, оскільки позивачами заявлена вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_3, приймаючи до уваги, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач може таким майном розпорядитись, враховуючи співмірність вжитих заходів заявленим позовним вимогам та реєстрацію права власності за відповідачем на арештоване майно, колегія приходить висновку, що вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову є вчасними та необхідними, а оскаржувана ухвала відповідає вимогам співмірності та є правильною по суті.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Поряд з цим, заходи забезпечення позову, які полягають у арешті відповідного майна, на думку колегії суддів, не будуть створювати незручності чи зачіпати інтереси відповідача або інших осіб, оскільки не пов'язані і забороною використання такого.

Покликання апелянта на те, що в ухвалі відсутні докази, які б підтверджували те, що банк не виконав свого обов'язку стосовно повідомлення боржника про перехід права вимоги до нового кредитора ОСОБА_3 не можуть братись до уваги, оскільки мають інші правові наслідки та не впливають на питання ефективності та необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а будуть перевірені під час розгляду позовних вимог по суті.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані лише на їх переоцінку, тому підстав для її задоволення немає.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк