Справа № 573/1415/18
Номер провадження 2/573/492/18
13 вересня 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді: Кліщ О.В.
при секретарі: Сітало Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № АДРЕСА_1.
В обґрунтовування позову вказує на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № АДРЕСА_1, на підтвердження чого приєднала до позовної заяви копію свідоцтва про право власності на будинок та рішення Білопільського районного суду ( справа № 2-41/12/10.01.2012).
Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб зареєстровано двоє людей, а саме позивач - ОСОБА_1, та відповідач- ОСОБА_2, який з 2015 року по теперішній час в зазначеному будинку не проживає та не з'являється. Цей факт підтверджується актом від 15.08.2018 року, який додано до позову.
Щодо повідомлення відповідача ОСОБА_2 про вимогу знятися з місця реєстрації, - є неможливим, так як він перебуває на окупованій території АР Крим.
Звернення позивача до суду з вказаним позовом є однією із форм захисту власником своїх прав.
Вважаючи відповідача таким, що втратив право на користування будинком внаслідок своєї відсутності без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком № АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі у зв'язку зі станом здоров'я.
Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився( оголошення на сайті судової владиУкраїни від 28.08.2018 року).
Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав, визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1, відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 10 січня 2012 року ( справа № 2-41/12); реєстраційного посвідчення філіалу « Білопільська ГВД» КП «Сумське МБТІ» від 31 січня 2012 року; Витягу про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 31.01.2012 року ( а.с. 4- .6).
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № АДРЕСА_1 в КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» за реєстровим номером № 197 за ОСОБА_1 зареєстрований вищезазначений будинок.( а.с.10-14).
Згідно довідки виконкому Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09.08.2018 року № 1153 ; довідки про склад сім'ї № 1152 від 09.08.2018 року; виписки з по господарської книги Вирівської сільської ради № 1163 від 10.08.2018року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований у спірному будинку, але за даною адресою: АДРЕСА_1, з часу реєстрації - з січня 2015 року не проживає, власником будинку, а також земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.8,9,15).
Згідно акту про відсутність особи та речей по місцю її реєстрації від 15.08.2018 року, складеного за участю ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивача по справі, вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 27.12.2014 року у житловому будинку № АДРЕСА_1, не проживає у вказаному будинку з січня 2015 року у зв'язку із тим, що виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Його речей у домоволодінні за місцем реєстрації немає ( а.с.7).
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку. З січня 2015 року відповідач вказаним житловим будинком не користується. Відповідач добровільно покинув будинок і не проживає у будинку з 2015 року, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов'язку по утриманню житла в належному технічному стані.
З'ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному житловому будинку, суд не встановив, що такі є поважними.
Ст.72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або і інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.
Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірному житловому будинку, не є членом сім'ї власника, добровільно забрав особисті речі, не несе витрат, пов'язаних з утриманням житла, не встановлено прояву відповідачем інтересу до вказаного житла понад рік. А тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останній певні незручності як власнику, остання змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимога позивача у частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.
Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального
Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов'язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір.
Враховуючи те, що позивачем доведено, що її права порушено внаслідок реєстрації відповідача в будинку № АДРЕСА_1, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258 , 259, 263, 264, 265, 272-273,280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя