Справа № 344/1770/14-ц
Провадження № 22-ц/779/764/2018
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

за участю секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бородовського С.О., ухвалене 29 липня 2016 року в м. Івано-Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за час спільного проживання в шлюбі з 10 червня 1990 року сторонами придбано рухоме та нерухоме майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_4; квартиру №1, гараж №7 з коморою під гаражем та гараж №8 у будинку АДРЕСА_2; нежитлове приміщення у будинку АДРЕСА_3; дві земельні ділянки, розташовані у масиві «Боднарчик» в с. Угринів Тисменицького району. А також автомобілі: «CHEVROLET Lacetti», 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, «HYUNDAI VERACRUZ», 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, «RENAULT Kangoo», 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 та «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4. Просила визнати це майно спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки згоди щодо його поділу не досягнуто, то провести такий в примусовому порядку. Зокрема, виділити їй у власність домоволодіння, загальною площею 201,2 кв.м, та земельну ділянку площею 0,0663 га по АДРЕСА_4, а також автомобіль «CHEVROLET Lacetti». У власність ОСОБА_2 виділити квартиру №1, загальною площею 133,0 кв.м, гараж №7 площею 33,5 кв.м, з коморою під гаражем, площею 29,7 кв.м та гараж №8, площею 25,2 кв.м, що розташовані у будинку АДРЕСА_2 у м. Івано-Франківську, автомобілі «HYUNDAI VERACRUZ», «RENAULT Kangoo», «SKODA Superb Classic 1,9 TDi» та дві земельні ділянки площею по 0,12 га, які розташовані у масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району.

Також поділити між ними в натурі нежитлове приміщення у будинку АДРЕСА_3, визнавши за нею право власності на половину цього приміщення, що складається з частини приміщень цокольного та першого поверху, а також приміщення другого та мансардного поверхів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2016 року позов задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0663 га, кадастровий номер НОМЕР_8, які знаходяться по АДРЕСА_4; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_9, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району; автомобіль «CHEVROLET Lacetti», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4.

У власність ОСОБА_2 виділено квартиру №1, гараж №7 з коморою, гараж №8 в будинку АДРЕСА_2; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_10, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району; автомобіль «HYUNDAI VERACRUZ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, автомобіль «RENAULT Kangoo», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що домоволодіння та земельна ділянка АДРЕСА_1, гараж №7 з коморою під гаражем та гараж №8 у будинку АДРЕСА_2 у м. Івано-Франківську; дві земельні ділянки, розташовані у масиві «Боднарчик» в с. Угринів Тисменицького району, автомобілі: «CHEVROLET Lacetti», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, «HYUNDAI VERACRUZ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, «RENAULT Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 та «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 є спільною власностю подружжя, а тому таке майно підлягає поділу відповідно до положень закону. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про поділ нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 суд виходив з того, що таке придбано в межах та для здійснення підприємницької діяльності відповідача. А, отже, не належить до спільної сумісної власності подружжя.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 8 серпня 2016 року подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Просила рішення суду скасувати, ухвалите нове рішення, яким позов задовольнити. Виділити їй у власність домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0663 га по АДРЕСА_4, загальною вартістю 2 301 142,00 грн; приміщення загальною площею 273,0 кв.м, вартістю 2 997 007,60 грн, що становить 53,57% від вартості нежитлового приміщення по АДРЕСА_3, згідно І варіанту судової будівельно-технічної експертизи; автомобіль «CHEVROLET Lacetti», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 102 135,24 грн; автомобіль «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, вартістю 120 190,62 грн, а всього майна на загальну суму 5 520 475,46 грн.

У власність відповідача виділити квартиру №1 з гаражами №7, №8 та коморою по вул. Джохара Дудаєва у м. Івано-Франківську; приміщення загальною площею 236,6 кв.м, вартістю 2 597 406,63 грн, що становить 46,43% від вартості нежитлового приміщення по АДРЕСА_3, згідно І варіанту судової будівельно-технічної експертизи; земельні ділянки, кадастрові номери НОМЕР_10, НОМЕР_9, вартістю по 22 619,00 грн кожна, що знаходяться у масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району; автомобіль «HYUNDAI VERACRUZ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, вартістю 321 475,88 грн, та автомобіль «RENAULT Kangoo», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 121 282,50 грн, а всього майна на загальну суму 5 434 142,01 грн.

Вважає помилковим висновок місцевого суду про те, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_3, є об'єктом права особистої власності відповідача. При цьому не враховано, що вони обоє займалися підприємницькою діяльністю в сфері оптової торгівлі фармацевтичними, медичними і ортопедичними товарами, розрібною торгівлею іншими товарами. Як фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований з 27 листопада 1998 року, вона - з 7 червня 2002 року. Підприємницький капітал формувався зі спільних коштів подружжя, доходів від реалізації товару, послуг, іншої господарської діяльності. Інших доходів чи заробітної плати сім'я не мала. А отже, доходи від підприємницької діяльності буди єдиним джерелом сімейного бюджету та придбання спільного майна, в тому числі і спірного нежитлового приміщення.

Поза увагою суду залишилася і та обставина, що нежитлові примішення відповідач придбавав як фізична особа. Аналогічно як фізична особа звернувся з заявою до Івано-Франківського виконачого комітету про надання дозволу на реконструкцію приміщення магазину. Відповідно до положень ст. 65 СК України вона надала згоду на укладення договору купівлі-продажу, іпотечного договору тощо. У її заявах зазначено, що приміщення придбано за кошти, набуті ними під час шлюбу. Також за спільні кошти подружжя проведено і реконструкцію цього приміщення.

Також вказувала, що всупереч положень СК України та роз'яснень Верховного Суду України суд не встановив загальний обсяг спільного сумісного майна та довільно поділивши його в натурі, не визначив його вартість і не навів розрахунків рівності часток.

Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної експертизи.

1 вересня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу, яке мотивоване тим, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 в.м. Івано-Франківську придбано без використання коштів сімейного бюджету та не в інтересах сім'ї.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на домоволодіння №23, земельну ділянку площею 0,0663 га АДРЕСА_1, гараж №7 з коморою та гараж №8 по АДРЕСА_2, нежитлове приміщення по АДРЕСА_3, дві земельні ділянки площею по 0,12 га, розташовані в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району, та автомобілі: «CHEVROLET Lacetti», «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», «HYUNDAI VERACRUZ», «RENAULT Kangoo».

Виділено ОСОБА_1 у власність: домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0663 га по АДРЕСА_4; частину нежитлового приміщення у будинку по АДРЕСА_3, загальною площею 273 кв.м згідно першого варіанту поділу (другий співвласник) висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи №2/01/15 від 5 червня 2015 року, які знаходяться в м. Івано-Франківську; автомобіль «CHEVROLET Lacetti»; автомобіль «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», загальною вартістю 5 520 475,00 грн.

ОСОБА_2 виділено у власність: квартиру №1, гараж №7 з коморою, гараж №8 по АДРЕСА_2; частину нежитлового приміщення по вул. Чорновола, 97, загальною площею 236,6 кв.м згідно першого варіанту поділу (перший співвласник) висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи №2/01/15 від 5 червня 2015 року, що знаходяться в м. Івано-Франківську; дві земельні ділянки площею по 0,1200 га кожна, які розташовані в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району; автомобіль «HYUNDAI VERACRUZ»; автомобіль «RENAULT Kangoo», загальною вартістю 5 434 140,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 86 335,00 грн як різницю у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 673,00 грн сплаченого судового збору та 3 900,00 грн вартості проведеної будівельно-технічної експертизи.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року в частині поділу нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 86 335,00 грн різниці у вартості присудженого майна скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

При цьому Верховний Суд зазначив, що висновок апеляційного суду в частині визнання спірного нежитлового приміщення спільною сумісною власністю подружжя є правильним.

Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи скарги підтримала з врахуванням викладених в постанові Верховного Суду мотивів.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони з 10 червня 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано.

За час спільного проживання ними придбано ряд рухомого та нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2006 року між ТзОВ «Миро-Марк» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Відповідно до відомостей, що містяться у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно № 10126701, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 17 березня 2006 року, магазин, цегляний, загальною площею 224,2 кв.м (а.с.54 т.1).

З'ясовано, що в подальшому магазин реконструйовано у медичну лабораторію та офісні приміщення загальною площею 509,6 кв.м, на які 9 листопада 2012 року відповідачу видано свідоцтво про право власності (а.с.22-26, 53 т.1).

Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За правилами статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Суд може ухвалити рішення щодо поділу майна в натурі. Такий спосіб застосовується до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

Суд може ухвалити рішення про присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку виплатити другому з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності (частини друга, четверта, п'ята статті 71 СК України).

Суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об'єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Крім того, у процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: відносно одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя з зобов'язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про право на шлюб, розірвання шлюбу та визнання його недійсним та поділ майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З пояснень сторін в засіданні апеляційного суду з'ясовано, що наявні у спірному майні офісні приміщення і медична лабораторія використовуються у підприємницькій діяльності ОСОБА_2 При цьому після постановлення апеляційним судом 10 жовтня 2016 року нового рішення про поділ між сторонами в натурі даного приміщення, позивач фактично ним не користувалася, рішення виконано не було, право власності у визначених судом частках їм не видавалося.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За таких обставин, на думку колегії суддів, нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 необхідно виділити ОСОБА_2 з виплатою ним грошової компенсації вартості частки ОСОБА_1

Відповідно до висновку №023/09-2018 будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи від 3 вересня 2018 року дійсна (ринкова) вартість вказаного приміщення станом на день проведення експертизи становить 7 916 816,00 грн (а.с.2-17 т.5).

З огляду на зазначені обставини, враховуючи рівність часток подружжя, загальну вартість майна подружжя (13 277 017,00 грн), вартість присудженого позивачу рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року, що набрало законної сили, майна на суму 2 523 467,00 грн, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 115 041,50 грн різниці у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна (6 638 508,50 грн (1/2 частини спільного сумісного майна подружжя) - 2 523 467,00 грн = 4 115 041,50 грн).

Відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, постановлене судом першої інстанції без дотримання вимог матеріального та процесуального права рішення в частині поділу нежитлового приміщення не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2016 року в частині поділу нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ нежитлового приміщення задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 нежитлове приміщення по АДРЕСА_3, загальною площею 509,6 кв.м, вартістю 7 916 816,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований: АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована: АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_7) 4 115 041,50 грн різниці у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин