Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 675/1888/15-ц

провадження № 61-5045 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., МартєваС. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-ОСОБА_7,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області у складі суддів: Кізюн О. Ю., Переверзєвої Н. І., Талалай О. І., від 07 вересня 2016 року.

Встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява ОСОБА_6 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний дядько по матері - ОСОБА_8 Після смерті дядька залишилося спадкове майно у вигляді ? частини будинковолодіння по АДРЕСА_1. Про наявність спадкового майна позивачеві не було відомо, а тому він у встановлений законом строк не подавав заяви про прийняття спадщини.

За повідомленням Ізяславської державної нотаріальної контори від 20 травня 2015 року ОСОБА_6 стало відомо, що після смерті ОСОБА_8 заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_7 яка відповідно до рішення Ізяславського районного суду від 22 грудня 2014 року є спадкоємцем четвертої черги.

ОСОБА_6 зазначив, що свідоцтво про народження померлого не збереглося і тому відсутні документи на підтвердження родинних зв'язків між ним та позивачем.

Позивач вважає себе спадкоємцем ОСОБА_8 і тому вирішив реалізувати свої спадкові права шляхом звернення до суду з цим позовом.

На підставі наведеного ОСОБА_6 просив суд встановити, що ОСОБА_6 є племінником ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити ОСОБА_6 додатковий двомісячний строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_8

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року позов задоволено. Встановлено, що ОСОБА_6 є племінником (сином сестри) ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при розгляді справи знайшов підтвердження факт перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в родинних відносинах, оскільки ОСОБА_6 є сином рідної сестри ОСОБА_8 Враховуючи наявність родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, районний суд дійшов висновків, що ОСОБА_6 є спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення після смерті спадкодавця ОСОБА_8

Також районний суд дійшов висновків про обґрунтованість позову щодо наявних поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_6 вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зокрема: позивачеві не було відомо про наявність спадкового майна; ОСОБА_6 не міг належними доказами підтвердити родинні відносини з померлим дядьком.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року скасовано і ухвалено у справі нове рішення суду про відмову в позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на тому, що необізнаність спадкоємця про спадкову масу не може вважатися перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини, як це роз'яснено у висновках щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року, справа № 6-85цс12.

Позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення апеляційний суд визнав похідними від вимог позову щодо реалізації спадкових прав ОСОБА_6 та відмовив у їх задоволенні з посиланням на роз'яснення пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1998 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року і залишити в силі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно послався на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України при відмові в позові в частині встановлення факту родинних відносин, оскільки така підстава відмови в позові не передбачена чинним законодавством і відповідні роз'яснення відносяться до розгляду справ в окремому провадженні, а не позовному.

Також ОСОБА_6 вважає помилковими висновки апеляційного суду щодо неможливості застосування при вирішенні спору в частині вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки перешкоди для подання ним заяви про прийняття спадщини були зумовлені не лише його необізнаністю з наявністю спадкової маси, а і неможливістю доведення ним факту родинних відносин зі спадкодавцем.

Правом на подання заперечень на касаційну скаргу сторони у справі не скористалися.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року, справа № 6-85цс12, зводяться до того, що якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини третьої статті 1272 ЦК України не застосовуються.

За таких обставин посилання ОСОБА_6 на те, що він своєчасно не прийняв спадщини після смерті ОСОБА_8 оскільки не знав про наявність спадкового майна не є підставою для застосування положень частини третьої статті 1272 ЦК України. Аналогічних і обґрунтованих висновків дійшов і суд апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про наявність такої поважної причини пропуску позивачем відповідно строку для прийняття спадщини як неможливість доведення факту родинних відносин з спадкодавцем є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 не надано доказів про те, що він вчасно звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що ним не доведено наявності у нього відповідних спадкових прав. Також позивачем не зазначено у позовній заяві про можливі перешкоди для подання такої заяви. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними (постанова Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року, справа № 6-85цс12), а в цьому випадку підстави для застосування вказаної норми права відсутні.

Також є безпідставними посилання касаційної скарги на помилковість висновків апеляційного суду щодо відмови в позові в частині встановлення факту, що має юридичне значення. Так, вимога позову про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтована позивачем необхідністю реалізації ним права на спадкування. Разом з тим, неподання позивачем вчасно заяви про прийняття спадщини та неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1272 ЦК України, свідчить про те, що встановлення відповідного факту в цьому випадку не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав.

Апеляційний суд обґрунтовано визнав таку вимогу позову похідною та відмовив у її задоволенні.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті, законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції про безпідставність вимог позову, оспорюване в касаційному порядку судове рішення суду апеляційної інстанції за правилами статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що судове рішення апеляційного суду слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справи судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_6.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська