Справа № 191/3047/18
Провадження № 2/191/898/18
У Х В А Л А

05 вересня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря Куцевол Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, територіального сервісного центру МВС України №8047, територіального сервісного центру МВС України №1242, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів відчуження транспортних засобів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, територіального сервісного центру МВС України №8047, територіального сервісного центру МВС України №1242, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів відчуження транспортних засобів недійсними. В обґрунтування заяви позивач вказала, що 08.02.2018 року їй стало відомо про те, без її згоди знято з реєстрації на користь відповідача ОСОБА_7, належний їй та відповідачу ОСОБА_3, який є її чоловіком, на праві спільної сумісної власності транспортний засіб ОСОБА_8 С200, д/н НОМЕР_1, зареєстрований за нею, за посередництвом відповідача територіального сервісного центру МВС України №1242. А транспортний засіб ОСОБА_8 G55 AMG, д.н АР4088ЕН, 07.02.2018 року, зареєстрований за ОСОБА_3, який перебував також у її та ОСОБА_3 спільній сумісній власності, знято з реєстрації за посередництвом відповідача територіального сервісного центру МВС України №8047 на користь відповідача ОСОБА_6 Через невеликий проміжок часу знову зазначені транспортні засоби були перереєстровані, та на день подання позову є зареєстрованими за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак, а ні позивач, а ні її чоловік ОСОБА_3, договорів відчуження вказаних транспортних засобів не укладали, доручень будь-кому діяти від їх імені не надавали, осіб, на яких вчинено реєстрацію автомобілів, ніколи не бачили, угод з ними не укладали, домовленостей в будь-який спосіб не мали, грошових коштів не отримували, відтак заявник ОСОБА_1 вважає, що належні їй з чоловіком на праві спільної сумісної власності транспортні засоби вибули із їх власності поза їх волею. В звязку із зазначеним, просить суд накласти арешт на майно: автомобілі ОСОБА_8 бенц G55 AMG WDCYC7BF4BX190703 - 2011 року випуску та ОСОБА_8 бенц С200 WDD2040481A539953 - 2011 року випуску та заборонити відповідачам в будь-який спосіб (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку, купівля-продаж, передача в іпотеку, передача в інше боргове зобовязання, внесок до корпоративних прав в якості долі учасника) здійснювати їх відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Вивчивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем обґрунтовано наявність достатніх підстав для забезпечення позову, а невжиття заходів по забезпеченню позову щодо накладення арешту та заборони вчиняти певні дії щодо рухомого майна, яке є предметом договорів відчуження, які позивач ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, тому вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1

Оскільки накладення арешту на рухоме майно не спричиняє жодних матеріальних збитків відповідачам, суд не вимагає від заявника забезпечення збитків відповідачів, які можуть бути спричинені арештом рухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, територіального сервісного центру МВС України №8047, територіального сервісного центру МВС України №1242, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів відчуження транспортного засобу недійсними, задовольнити.

Накласти арешт, у цивільній справі №191/3047/18, на рухоме майно:

-транспортний засіб автомобіль Mercedes-Benz G55 AMG WDCYC7BF4BX190703 - 2011 року випуску;

-транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz С200 WDD2040481A539953 - 2011 року випуску,

та заборонити відповідачам в будь-який спосіб (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку, купівля-продаж, передача в іпотеку, передача в інше боргове зобовязання, внесок до корпоративних прав в якості долі учасника) здійснювати їх відчуження.

Копію ухвали направити до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для виконання, сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: Ю. В. Гречко