Ухвала

Іменем України

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 128/1914/16-ц

провадження № 61-43150ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

Білоконь О. В., Хопти С. Ф., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що на час відкриття спадщини ОСОБА_4 постійно проживала із ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня

2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала із своєю матір'ю - спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_6, який являється сином померлої ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалене по справі рішення та закрити провадження у справі, так як серед спадкоємців існує спір про право і тому такі вимоги мають розглядатися в позовному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року скасовано. Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - залишено без розгляду.

У касаційній скарзі, поданій 18 серпня 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня

2017 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд навмисно та свідомо надсилав свої рішення та повістки за хибною адресою та не взяв до уваги клопотання заявника з проханням перенести дату судового засідання. Ухвалу про відкриття апеляційного провадження та повістки про виклик ОСОБА_4 не отримувала.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд апеляційної інстанції встановив, що не перевіривши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5, факт заведення спадкової справи, хто із спадкоємців прийняв спадщину, чи є спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, суд першої інстанції ухвалив рішення, не врахувавши права спадкоємців першої черги.

Стаття 256 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до частини четвертої статті 256 ЦПК України, у редакції чинній на момент постановлення ухвали, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час

розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що між спадкоємцями існує спір про право на спадкове майно. Спір між спадкоємцями щодо спадкового майна, у тому числі і встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем, підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Заявник має право звернутись до суду з позовом у порядку позовного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Застосування апеляційним судом статті 256 ЦПК України, у редакції чинній на момент постановлення ухвали, не викликає сумнівів щодо правильності її тлумачення і застосування. За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_4

є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня

2017 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта