Номер провадження: 22-ц/785/2907/18
Номер справи місцевого суду: 521/5975/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1891.

В теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, на підставі різних поглядів на сумісне життя позивач втратила до відповідача почуття кохання і поваги, шлюб носить формальний характер.

В період шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спір з приводу спільного майна подружжя та місця проживання дітей відсутній.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу було задоволено.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 14 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1891, було розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму оплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.03.2018 року за клопотанням апелянта ОСОБА_3, їй та ОСОБА_4 було надано тримісячний строк для примирення та збереження шлюбу. Цивільну справу було зупинено до 11.06.2018 року, та призначено справу до розгляду на 11 червня 2018 року, на 14.00 год. в приміщенні апеляційного суду Одеської області, про що учасники справи повідомлені належним чином.

Ухвалою колегії суддів від 11.06.2018 року, після заміни судді Кононенко Н.А., яка перебуває на лікарняному, провадження у справі було поновлено і її розгляд по суті апеляційної скарги був призначений на 11.06.2018 року, на 14.00 год., оскільки всі учасники справи повідомлені належним чином про час і місце судового засідання в судовому засіданні 06.03.2018 року.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час, а саме на 11.06.2018 року, на 14.00 год. особи, які беруть участь у справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з цим, та враховуючи, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції біля пів року, колегія суддів прийняла рішення слухати справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 11.06.2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1891.

В період шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спір з приводу спільного майна подружжя та місця проживання дітей відсутній.

Разом з тим, позивач просив суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що на теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідності до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

За змістом ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердженняпочуття обовязку перед батьками, дітьми та іншими членами сімї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Статтею 24 ч.1 СК України передбачено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, у відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше сумісне життя подружжя та збереження сімї і шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням заявника апеляційної скарги ОСОБА_3, 06.03.2018 року була постановлена ухвала про надання сторонам тримісячного строку для примирення і збереження сімї, у звязку з чим провадження у справі було зупинено до 11.06.2018 року.

Однак, як вбачається із заяви позивача ОСОБА_4 від 11.06.2018 року, за вказаний період часу сторони не примирилися і навіть жодного разу не бачилися. В свою чергу, ОСОБА_4 створив нову сімю і проживає з іншою жінкою однією сімєю, на примирення з ОСОБА_3 не згоден, у звязку з чим просить оскаржуване рішення суду залишити без змін.

В свою чергу, заявник апеляційної скарги ОСОБА_3 до суду не зявилась і не надала суду доказів того, що нею здійснювались дії по збереженню сімї, а також того, що їх сімя може бути взагалі збережена, що свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2