Номер провадження № 2/331/846/2018
ЄУН № 331/2909/18
08 червня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Антоненко М.В.
при секретарі судового засідання - Андрієнко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, -
13.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини.
10.05.2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну, в обґрунтування якої зазначила, що 27.12.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1968.
Після державної реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище - ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільному шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_4. На сьогоднішній день стосунки між позивачем та відповідачем припинені, шлюб розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.05.2007 року.
У 2009 році позивач по справі повторно одружилася та змінила своє прізвище на - ОСОБА_1, яке має по цей день. На теперішній час донька, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Наразі позивач ОСОБА_1 має намір на деякий час поїхати з донькою до Країни шенгенської зони; Республіка Індонезія, оздоровити дитину за кордоном та надати їй можливість відпочити і побачити світ. Отримати у відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у позасудовому порядку позивач не має змоги, оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Посилаючись на наведене, просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Країни шенгенської зони; Республіка Індонезія, без згоди (дозволу) відповідача та без його супроводу, доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01.12.2018 року по 01.03.2019 року. Також, позивачка просить дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди відповідача, ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у період 01.12.2018 року по 01.03.2019 року. Судові витрати позивач просить покласти на Відповідача.
У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи , у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК У країни фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 275 від 22.07.2004 року.
На сьогоднішній день стосунки між позивачем та відповідачем припинені, шлюб розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.05.2007 року.
На теперішній час неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та перебуває на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.
Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Наразі позивач ОСОБА_1 має намір на деякий час поїхати з донькою до Країни шенгенської зони; Республіка Індонезія, оздоровити дитину за кордоном та надати їй можливість відпочити і побачити світ. Отримати у відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у позасудовому порядку позивач не має змоги, оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України.
Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок.
За змістом ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 1 п. 4 Правил виїзду за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 313 ЦК УКраїни, ст. 150 СК України, ст. ст. 10, 11, 169, 174, 212-215, 263-265, 280-283 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини - задовольнити.
Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. за межі України у період 01.12.2018 року по 01.03.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: М.В. Антоненко