Справа №367/5919/17
Провадження № 2/367/2874/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно набутого майна,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно набутого майна. В позовній заяві позивач зазначила, що з 2005 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем. Вели спільне господарство, разом здійснювали побутові покупки, ходили в магазин, на ринок де за спільні кошти купували продукти одяг та різні речі домашнього вжитку, мали спільний бюджет, разом користувалися автомобілем, який купували разом та яким розпоряджалися разом. Мешкали в одній оселі, піклувалися один за одним як чоловік та дружина на ґрунті взаємних почуттів кохання, поваги взаєморозуміння. Вказує, що у них були рівні добропорядні відносини, проте на прохання відповідача вони не стали укладати офіційний шлюб. 12.11.2008 року в результаті співжиття однією родиною в них народилася спільна дитини - ОСОБА_3. Оскільки, у них з відповідачем існувало спільне розуміння їхніх відносин як єдиної родини, близько 6-ти років вона разом з дітьми проживала в особистій квартирі відповідача. 25.06.2011 року в інтересах їхньої спільної родини вони разом з відповідачем уклали договір купівлі-продажу майнових прав щодо об'єкту капітального будівництва житлового будинку за проектною адресою: АДРЕСА_1 згідно якого взяли на себе зобов'язання щодо поступового інвестування будівництва зазначеного житла та стали виплачувати визначені договором кошти. Згідно довідки від 01.07.2014 року ними було повністю виконано договірні обов'язки сплачено всі належні суми. Однак задля економії коштів право власності на вищевказану квартиру оформлялися лише на відповідача. Проте на початку 2017 року їх стосунки із відповідачем різко погіршилися. Відповідач став віддалятися від неї, поводитися ворожо та навіть агресивно. Одного разу відповідач жорстоко побив і сказав, що більше не бажає мати з нею стосунків, залишив її та дитину фактично на вулиці, оскільки вона на його думку вже стара для нього, а крім того ніхто, оскільки навіть не офіційна дружина. Зазначає, що на сьогоднішній день склалася така ситуація, що вона яка була за дружину і за чиї кошти в значній мірі була придбана та облаштована квартира, лишається на вулиці. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідне для підтвердження її права спільної сумісної власності на придбане житло. Просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2005 року по 01.08.2017 року; визнати майно, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за час спільного проживання, таким, що належить обом на праві спільної сумісної власності; поділити майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнавши в рівних частках ( по 1/2 кожному) право власності на неї за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, та задовольнити позовні вимоги. Також зазначила, що проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 з 2003 року по 01.08.2017 року.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву про визнання позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набутою спільною з ОСОБА_1 та поділу квартири в рівних частинах. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 105Н-37 від 25.06.2011 року ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу майнових прав з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, предметом якого є об'єкт капітального будівництва, який розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2АДРЕСА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6.

Згідно акту затвердженого начальником ЖЕК-303 ОСОБА_7..12.2008 року комісія у складі майстра т/д ОСОБА_8, ОСОБА_9, двірника-наглядача ОСОБА_10 склали акт в тому, що ними була обстежена АДРЕСА_4 на предмет проживання ОСОБА_3. При обстеженні кв. № 113 встановлено наступне: ОСОБА_1 дійсно проживає за вищевказаною адресою без реєстрації, разом зі своїми дітьми ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до роз'яснень, викладених в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Аналізуючи наведені письмові матеріали справи, суд вважає, що позивачем - ОСОБА_1 доведено факт того, що вона та ОСОБА_2 мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки більше п'яти років, а саме з 2003 року по 01.08.2017 року. Даний факт також не заперечується відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Тому суд вважає за можливе позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім?єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно набутого майна - задовольнити.

На підставі ст. ст. 3, 74 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно набутого майна - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 року по 01.08.2017 року.

Визнати майно, а саме квартиру № АДРЕСА_1 набуту ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за час спільного проживання, такою, що належить обом на праві спільної сумісної власності.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнавши право власності по 1/2 за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ф. Карабаза