_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/88/18
УХВАЛА

11.09.2018 року Київський районний суду м. Одеси в складі:

головуючого судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі скаргуПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 року заявникПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, та просить визнати неправомірною та скасувати Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.12.2017 року виконавчого провадження ВП № 51287760, оскільки державним виконавцем вжито не всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №520/15691/2012 р виданого Київським районним судом м.Одеси 01.06.2013 року.

У судове засідання скаржник і заінтересовані особи не зявилися, були повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

Надаючи оцінку обгрунтованості дій державного виконавця, суд керується Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з ст.1 даного закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлює ст. 2 того ж закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»: Права і обовязки сторін та інших учасників виконавчого провадження встановлює, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Зі змісту зазначеної статті Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що представник скаржник Публічне ОСОБА_1 товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») мав передбачену законом можливість отримати усі виписки та копії матеріалів виконавчого провадження, у якому він є стороною. Зокрема ним не було представлено до суду матеріали виконавчого провадження, з яких випливає невиконання державним виконавцем передбачених законом дій, на що посилається скаржник. Також не представлені до суду докази звернення до державного виконавця з приводу отримання матеріалів виконавчого провадження, а також відмова (або ігнорування) такої вимоги.

Суд приходить до висновку, що скаржником не представлені письмові докази, сукупність яких довела б неправомірність дій державного виконавця і, відповідно, обґрунтування визнання його дій неправомірними і скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 77-78, 81, 447, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволені скаргиПублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Коваленко О. Б.