Провадження № 2/760/1998/18
03 вересня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-
27.11.2017 позивач звернувся в суд з позовом та з урахуванням збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 62 359,14 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що працював на Державному підприємстві з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на посаді майстра по ремонту обладнання з 08.07.2013 відповідно до Наказу № 193к від 08.07.2013. 31.07.2015 наказом № 229к від 24.07.2015 позивач був звільнений з займаної посади за власним бажанням.
Позивач вказує, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2016 позовні вимоги позивача до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заборгованості по заробітній платі були задоволені частково. Стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 8079,39, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 45 956, 62 грн., а також моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.
Зазначає, що на час подання даног позовної заяви до суду, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2016 не виконано відповідачем та розрахунок не проведено.
27.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 30.11.2017 позовну заяву було залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків.
25.01.2018 на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.
Ухвалою суду від 05.02.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 26.03.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2016 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заборгованості по заробітній платі були задоволені частково. Стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 8079,39, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 45 956, 62 грн., а також моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.
Разом з тим, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2016 не виконано відповідачем та розрахунок з позивачем не проведено.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.
Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 розрахунок розміру середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру заробітної плати за останніх два місяці роботи.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість 62 359, 14 грн. за період з 16.06.2016 по 24.01.2018. (361 роб. дн. x 172,74 грн.)
Як вбачається з рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2016, середньоденний заробіток позивача складає 172,74 грн.
Час за який було затримано виплату позивачу при звільненні становить період з 16.08.2016 по 24.01.2018, тобто 361 робочих днів.
Отже, 172,74 грн. х 361 роб. дні (за період з 16.08.2016 по 24.01.2018) = 62 359, 14 грн.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Таким чином, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку в розрахунку при звільненні в розмірі 62 359, 14 грн.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 640,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у раз і розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. М. Букіна