Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 215/6727/15-ц

провадження № 61-20687св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Митрофанової Л. В., Барильської А. П., Бондар Я. М., від 14 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 09 жовтня 2015 року відповідач проводив електрозварювальні роботи по ремонту автомобіля «НиссанДатсун/Сільвія», який належить позивачу. За дорученням позивача ОСОБА_6 передав 3 000 грн відповідачу як передплату за виконану роботу по ремонту автомобіля. Під час виконання ремонтних робіт сталася пожежа, внаслідок чого автомобіль позивача та придбані на ремонт автомобіля матеріали, які були передані відповідачу, згоріли. Залишки автомобіля відповідач здав на металобрухт, а вирученими коштами розпорядився на власний розсуд. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року середня вартість знищеного автомобіля складає 23 748, 01 грн. Вартість придбаних ремонтних матеріалів, які також були передані відповідачу, і які внаслідок пожежі були знищені, складає 5 042, 00 грн. Таким чином загальна сума матеріального збитку складає 35 241, 01 грн, яку відповідач відшкодовувати відмовляється.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила позов задовольнити, стягнути із відповідача на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 35 241, 01 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Квятковського Я. А., від 08 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 11 560, 00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно звіту про оцінку майна від 26 жовтня 2016 року, наданого на виконання вимог ухвали суду від 05 серпня 2016 року про призначення автотоварознавчої експертизи, сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 11 560, 00 грн, що складається з середньої ринкової вартості автомобіля, а тому, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, допустимості та належності наданих суду доказів, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 11 560, 00 грн. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог районний суд виходив із їх недоведеності, зокрема факту передачі відповідачу на ремонтні роботи кузова автомобіля у зборі, а також ремонтних матеріалів із авансовим платежем.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 31 749, 01 грн, а також витрати на проведення експертизи. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем доведено факт передачі автомобіля «Ниссан Датсун/Сільвія» відповідачу для проведення ремонтних робіт, а саме кузова автомобіля у зборі, середня вартість якого відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року складає 23 748, 01 грн, а тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, із урахуванням матеріалів справи та пояснень свідків, апеляційний суд вважав встановленим факт, що окрім автомобіля відповідачу були передані, та знищені внаслідок пожежі: шпаклівка, стрічка малярська, розчинник, плівка, лак, на загальну суму 4002 грн; лист металу, вартістю 684 грн; зварювальний дріт та відрізні круги, вартістю 360 грн, а також було передано 3 000 грн в якості передплати за виконану роботу, що у сукупності складає 31 749,01 грн матеріального збитку, які необхідно стягнути з відповідача на корись позивача.

03 березня 2017 року ОСОБА_4.подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року та залишити в силі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. ОСОБА_4.посилається на те, що ОСОБА_6 було передано йому лише кузов (без комплектуючих деталей, вузлів та агрегатів, обшивки салону тощо), а тому взятий до уваги апеляційним судом висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року, яким встановлено середню вартість укомплектованого автомобіля у розмірі 23 748, 01 грн, є безпідставним та таким, що не відповідає матеріалам справи. Окрім того, відповідач посилається на те, що вартість придбаних матеріалів на ремонт кузова автомобіля не відповідає їх дійсній вартості та заперечує факт передачі йому більшої частини цих матеріалів. Заявник також зазначає, що районним судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги частково, оскільки передача кузова автомобіля у зборі не підтверджується належними доказами.

24 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що транспортний засіб «Ниссан Датсун/Сільвія», 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 червня 1997 року (а.с. 10).

Згідно довіреності від 28 серпня 2012 року позивач уповноважила ОСОБА_6 розпоряджатися і керувати автомобілем «НиссанДатсун/Сільвія» (а.с. 26).

Сторони визнають, що автомобіль «Ниссан Датсун/Сільвія» (його кузов) був переданий відповідачу для проведення зварювальних робіт. Також відповідач визнав отримання ним частини матеріалів для виконання робіт.

На підставі акту від 09 жовтня 2015 року, складеного членами ГБК «Первомайське», та листа Криворізького міського управління Головного управління Держслужби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 20 жовтня 2015 року встановлено, що внаслідок порушення пожежних норм відповідачем 09 травня 2015 року сталась пожежа у гаражних приміщеннях відповідача за № 18 і № 19 в ГБК «Першотравневе» (а. с. 43, 133). Цей факт визнається сторонами у справі.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року середня вартість автомобіля «Ниссан Датсун/Сільвія» складає 23 748,01 грн (а. с. 15-19).

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкоду, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно положень статті 212 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Крім того, за правилами частини першої статті 57 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 10, частини першої та четвертої статті 60 ЦПК України, від 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, виходив із доведеності позивачем розміру завданої майнової шкоди, що підтверджуються відповідними доказами та показами свідків, а також висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року, згідно якого середня вартість автомобіля «Ниссан Датсун/Сільвія» складає 23 748,01 грн.

Відповідач погодився та не оспорював той факт, що йому було передано для відновлювального ремонту транспортний засіб, який було знищено у результаті пожежі, що сталася у належних відповідачу гаражних приміщеннях внаслідок порушення останнім правил техніки пожежної безпеки.

Доводи відповідача про те, що йому було надано лише кузов автомобіля без його комплектуючих для проведення зварювальних робіт останнім не доведено, при цьому ним не заперечується факт здачі знищеного автомобіля до металобрухту. Враховуючи те, що автомобіль було передано для проведення ремонтних робіт, для проведення яких відповідно необхідні відповідні матеріали, факт передачі частини яких відповідач визнав, апеляційним судом, із урахуванням доведеності позивачем факту придбання таких матеріалів (а.с. 27) та їх знищення в результаті пожежі, обґрунтовано зроблено висновок щодо наявності підстав для стягнення їх вартості із відповідача.

Апеляційним судом при вирішення даної справи належним чином оцінені докази, що підтверджують розмір завданої позивачу майнову шкоду, а також взято до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 03Р/10/15 від 21 жовтня 2015 року, обґрунтованість якого не спростована відповідачем, а доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки апеляційний суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог із урахуванням встановленого розміру завданої позивачу майнової шкоди та причино-наслідкового зв'язку між цією шкодою і діями відповідача.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк