Справа № 357/1627/18 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/2198/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 13.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовоми. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30.05.2017року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, у poзміpi 1/4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем не надано доказів невиконання або ухилення від виконання ним обовязку по утриманню сина. Зазначає, що позивачем не надано розрахунку розміру необхідних та достатніх витрат по утриманню сина.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13статті 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30.05.2017року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.9,10).

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із матеріального стану відповідача і позивача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач проживає окремо, є працездатним, матеріальну допомогу надає позивачу нерегулярно та на власний розсуд, без врахування щоденних потреб дитини .

Враховуючи вищевикладене, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів приходить до висновку, що на утримання свого сина ОСОБА_4 відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином при вирішенні даного спору суд першої інстанції вірно виходив із того, що за законом покладається обов'язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст.180-183 СК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: