Ухвала

11 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 330/2303/16-ц

провадження № 61-43692ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бастіонінвест», про відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 жовтня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бастіонінвест» (далі - ТОВ «Бастіонінвест») укладено договір поставки, згідно до умов якого товариство зобов'язалося передати, а позивач прийняти та сплатити на умовах, передбачених цим договором, товар в кількості, асортименті та за цінами, вказаними в специфікаціях та накладних на відпуск товару. Відповідно до пункту 1.2 договору під товаром розуміються готові бетонні суміші. 21 жовтня 2016 року згідно до умов договору по рахунку-фактурі від 24 жовтня 2016 року № ЛБС-00658 ТОВ «Бастіонінвест» здійснило поставку товару (бетон-градоліт) за адресою: АДРЕСА_1, до земельної ділянки, що належить позивачеві на праві власності на підставі державного акту. Однак, внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразились у перешкоджанні завезти вантаж на земельну ділянку, відвантаження товару не відбулося, тобто були порушені договірні зобов'язання між позивачем та постачальником.

Бетонну суміш було утилізовано для недопущення застигання, а постачальник направив йому претензію про сплату вартості товару, доставки та простою на загальну суму 30 890,00 грн, яка позивачем була задоволена, та сума перерахована третій особі.

Оскільки порушення зобов'язання відбулося з вини відповідача, позивач стверджував, що має право регресної вимоги про відшкодування йому відповідачем сплаченої за претензією третьої особи суми. Крім того, позивач зазначав, що через неправомірні дії відповідача постраждали його ділова репутація і авторитет, що, з огляду на його похилий вік, суттєво сказалося на самопочутті та негативно вплинуло на стан здоров'я. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки у розмірі 30 890 грн та 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

29 серпня2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому враховує характер правовідносин у яких виник спір та предмет позову.

Ціна позову у даній справі (130 890,00 грн) є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн).

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер, предмет та ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бастіонінвест», про відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак