Справа № 466/9421/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/5895/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати недійним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 08.08.2015 року, та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.09.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/5494/14-ц визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_10 право власності на частки по 1/2 кожному квартири АДРЕСА_1 площею 50,8 кв.м., комору в підвалі 5,4 кв.м Проте, у жовтні 2015 року позивач довідалась, що спірна квартира в цілому відчужена на підставі договору купівлі-продажу іншій особі.

Позивач вказує, що не укладала такого договору купівлі-продажу, згоди на відчуження іншим співвласником ідеальної частки у спільному майні не надавала, будь-яких довіреностей, які б уповноважували третіх осіб на вчинення правочинів з відчуження майна, не видавала.

03.02.2016 року представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких зазначив, що належною на праві власності ОСОБА_6 часткою квартири, від її імені розпорядився представник ОСОБА_11 на підставі довіреності, посвідченої 02.08.2015 року за реєстровим №2031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 Проте, ОСОБА_6 вказаної довіреності не видавала, цього документу не підписувала. Із вказаною у довіреності особою представника ОСОБА_11 особисто не знайома, відтак, наміру уповноважувати дану особу на представництво інтересів щодо продажу її майна не було. Крім того, ОСОБА_6 ніколи не була у приватного нотаріуса ОСОБА_17, з ним також не знайома. Більше того, в час складення вказаної довіреності, ОСОБА_6 була відсутньою у межах м. Києва у зв'язку з перебуванням у відпустці на відпочинку в м. Бердянськ з 19.07.2015 року по 19.08.2015 року Тому просить визнати таку довіреність недійсною.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність видану від імені ОСОБА_6 на представника ОСОБА_11 , посвідченої 02.08.2015 року за реєстровим номером 2031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено між ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 08.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрованого в реєстрі за №980.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 1038 (тисяча тридцять вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_13 - ОСОБА_4 Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно встановлених обставинах справи. Звертає увагу, що розгляд справи здійснено за його відсутності, чим грубо порушено права відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року по справі № 466/5494/14-ц визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 - право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 50,8 кв. м., комора в підвалі 5,4 кв. м., що стверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 31827139 від 29.12.2014 року. 23.12.2014 року проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного судового рішення, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31827139 від 29.12.2014 року.

З Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №45531407 від 12.10.2015 року вбачається, що станом на 12.10.2015 р. власником даної квартири являється ОСОБА_5, який набув майно у власність згідно договору купівлі-продажу №980 від 08.08.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18

Згідно копії розпорядження № 349 від 02.07.2015 року голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Удовенко О. дозволено неповнолітньому ОСОБА_10 за згодою матері ОСОБА_12 укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Заявою від 07 серпня 2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Черкасова Н.Б., зареєстрованою в реєстрі за № 2359, ОСОБА_12 надала згоду неповнолітньому ОСОБА_10 укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Неповнолітній ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_16 продати від його імені належну на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що стверджується копією довіреності від 31.07.2015 року, копією повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей № 29436850 від 08.08.2015 року та копією інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 95750884 від 08.08.2015 року.

В матеріалах справи наявна копія довіреності від 02 серпня 2015 року, згідно якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_11 для відчуження належної їй на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Із повідомлення ГУНП в Київській області на ім"я позивача вбачається, що на підставі її заяви про злочин СВ Броварського ВПГУНП в Київській обл. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про підробку документів -паспорта ОСОБА_6

Відповідно до висновку №3236 криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку від 29.08.2016 року - підписи від імені ОСОБА_6, розташовані в графі "Підпис" перед записом "ОСОБА_6" та рукописні записи "ОСОБА_6" в графі "Підпис" після підпису в двох примірниках довіреності від 02.08.2015 року, посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_17 за реєстровим номером 2031, виконані із застосуванням технічних засобів, зокрема перемальовки "на просвіт".

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6, суд виходив з тих обставин, що довіреність від 02 серпня 2015 року, згідно якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_11 для відчуження належної їй на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 підписана не ОСОБА_6, а іншою особою, в зв"язку з чим таку визнано недійсною. Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено між ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 08.08.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрованого в реєстрі за №980, суд покликався на норми ст. 230 ЦК України, а також п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 08.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрованого в реєстрі за №980. та погоджується з рішенням суду в іншій частині з наступних обставин.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Згідно рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року по справі № 466/5494/14-ц визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 - право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 50,8 кв. м., комора в підвалі 5,4 кв. м., що стверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 31827139 від 29.12.2014 року. 23.12.2014 року проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного судового рішення, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31827139 від 29.12.2014 року.

Неповнолітній ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_16 продати від його імені належну на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що стверджується копією довіреності від 31.07.2015 року.

ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_11 для відчуження належної їй на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією довіреності від 02 серпня 2015 року, проте, було встановлено, що такої довіреності вона не підписувала.

Спірний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладено 08.08.2015року від імені ОСОБА_6, ОСОБА_10, їхніми представниками на підставі довіреностей від 31.07.2015 року, 02.08.2015 року та ОСОБА_5.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Відповідно до змісту ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним.

Оскільки довіреність ОСОБА_10 про уповноваження ОСОБА_16 продати від його імені належну на праві приватної власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 від 31.07.2015 року є чинною, питання про її недійсність позивачем не ставилося, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено в частині між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 08.08.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрований в реєстрі за №980 не підлягає скасуванню за відсутності підстав для визнання його недійсним в цій частині.

Що ж до визнання недійсною довіреність видану від імені ОСОБА_6 на представника ОСОБА_11, посвідченої 02.08.2015 року за реєстровим номером 2031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 та визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, в частині його укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 08.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрованого в реєстрі за №980, суд прийшов до вірних висновків, оскільки встановлено, що довіреність від імені ОСОБА_6 на представника ОСОБА_11, посвідченої 02.08.2015 року для здійснення продажі її частки спірної квартири підписане не нею, а іншою особою, що є підставою для визнання часткового недійсним договору купівлі продажу спірної квартири, оскільки її волі на продаж частки спірної квартири не було.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення частини позовних вимог, судові витрати понесені ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з позивача - ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 08.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_18, зареєстрованого в реєстрі за №980 скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 в ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 874 грн. 28 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

.Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк