Справа № 587/1178/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у підготовчому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської селищної ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_2, який було видано на ім'я ОСОБА_2.

В підготовче засідання позивач та його представник не з'явились, в письмовій заяві представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача в підготовче засідання також не з'явивсь, в письмовому поясненні проти позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено угоду про розподіл спадкового майна, відповідно до якого ОСОБА_1 було передано у власність право на земельну частку (пай), розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №293 від 25.03.1997 року згідно з розпорядженням голови Сумської районної Державної адміністрації № 95 від 17.03.1997 року. 04 березня 2004 року відповідні відомості були зареєстровані в Сумському райземвідділі за №883 (а.с. 5).

В подальшому, позивачка як спадкоємець, мала право на виділення земельної ділянки, право на яку було передбачено Сертифікатом у натурі (на місцевості) та набуття прав власності на виділені в натурі (на місцевості) земельні ділянки відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". При цьому потрібно було замовити відповідну Технічну документацію з землеустрою. На той час позивачка не мала коштів на проведення відповідних дій, а згодом взагалі забула про те, що документи на успадкований пай залишились не до оформленими.

З дати реєстрації права власності на земельну частку (пай) жодних дій по замовленню та виготовленню Державних актів на право власності на земельні ділянки позивачкою не здійснювалось.

Відповідно до пункту 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно де законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Абз. 5 п. З того ж розділу X «Перехідні положення» визначено, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Та позивачка не має можливості тепер реалізувати право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі, так як оригінал Сертифікату серії НОМЕР_2 нею було втрачено.

Зі змісту ст. 392 Цивільного кодексу України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В цій статті йдеться не про виникнення, а саме про підтвердження наявного у позивача права власності, набутого раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Позивачка у встановленому законом порядку набула та належним чином оформила успадковане право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай), але втратила оригінал сертифікату, а відповідно може звертатись до суду за захистом, шляхом застосування правового механізму, передбаченого ст. 392 ЦК України.

Так, позивачка намагалась отримати дублікат втраченого нею сертифікату, та зверталась до органу, який був уповноважений виготовляти та видавати сертифікати, на що їй було повідомлено, що видача дублікатів спадкоємцям законодавством не передбачена, тому вона була змушена звернутися до суду (а.с. 6).

Враховуючи викладене, необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_2, який було видано на ім'я ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (мешканкою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_2, який було видано на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований у книзі «Реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною Державною адміністрацією членам КСП «Прогрес» за №293 від 26.03.1997 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Дашутін