Постанова

Іменем України

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 796/40/2018 (6/796/29/2018)

провадження № 61-32179ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Соловей Н. С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

сторони третейського спору:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»,

боржники - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року у складі судді Іванченка М. М. у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (далі - ТОВ ФК «Фангарант Груп») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором.

Заява мотивована тим, що 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Поїхали з нами» (далі - ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами») укладено договір на туристичне обслуговування. Крім того, 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» укладено додаткову угоду про розстрочення платежу № 2, за умовами якої ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання щодо сплати платежів за договором на туристичне обслуговування в сумі 29811,25 грн з розстрочкою платежу. З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним договором 10 серпня 2016 року між ТОВ ФК «Фангарант Груп» та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Додаткова угода від 10 серпня 2016 року містить умову про те, що будь-який спір, що виникає щодо договору або у зв'язку з ним, окрім спорів щодо захисту прав споживачів, підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг».

17 червня 2016 року між ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» та ТОВ «ФК «Фангарант Груп» укладено генеральний договір факторингу № , відповідно до умов, якого ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» відступило факторові право грошової вимоги до боржників за договорами про надання послуг.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року задоволено позов ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно 40137,97 грн боргу. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 21426,35 грн та неустойки у розмірі 18711,62 грн, а всього 40137,97 грн, а також вирішено питання про стягнення судового (третейського) збору.

Заявник зазначив, що третейський суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що дана справа підвідомча третейському суду, оскільки є спором щодо захисту прав споживачів, розгляд яких не відноситься до компетенції третейських судів. Крім того, зазначив, що в грудні 2017 року сплатив заборгованість за туристичні послуги в повному обсязі, а також те, що у договорі поруки відсутнє третейське застереження, а відтак рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» є таким, що суперечить вимогам закону.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року, постановленою ним як судом першої інстанції, заяву ОСОБА_4 задоволено. Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що справа не підвідомча третейським судам, оскільки на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, суд дійшов висновку, що договір поруки не містить третейської угоди, тому наявні підстави для скасування оскарженого рішення третейського суду також в частині стягнення коштів з поручителя.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, ТОВ ФК «Фангарант Груп» подало засобами поштового зв'язку до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу апеляційного судута залишити без змін рішення третейського суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково вважав, що даний спір не підвідомчий третейським судам, оскільки вони не можуть розглядати спори про захист прав споживачів, а не будь-які спори за участю споживача. У даному випадку спір виник внаслідок невиконання боржником умов договору. Вказував, що між ТОВ ФК «Фангарант Груп» та ОСОБА_4 кредитні правовідносини не виникали, оскільки право вимоги до останнього у заявника виникло на підставі договору факторингу. Крім того, ТОВ ФК «Фангарант Груп» зазначив, що поручитель несе разом з ОСОБА_4 солідарну відповідальність за належне виконання ним своїх зобов'язань, була ознайомлена із умовами додаткової угоди про розстрочення платежу № 2, в якій міститься третейське застереження. За таких обставин вважає, що підписуючи договір поруки, поручитель ОСОБА_5 погодилася із викладеним у додатковій угоді про розстрочення платежу третейським застереженням.

Учасники справи не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк.

Судові засідання у справі призначалися на 06 серпня та 03 вересня 2018 року.

Представник ТОВ ФК «Фангарант Груп» в судові засідання, призначені на 06 серпня та 03 вересня 2018 року, не з'явився. Разом з тим, ТОВ ФК «Фангарант Груп» 07 та 21 серпня 2018 року надіслав до Верховного Суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 06 серпня 2018 року, не з'явились, в зв'язку із чим розгляд справи було відкладено на 03 вересня 2018 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 03 вересня 2018 року повторно, не з'явились.

Судові повістки про виклик в судові засідання були направлені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 05 липня та 08 серпня 2018 року на адреси, зазначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представник ТОВ ФК «Фангарант Груп» в судове засідання, призначене на 03 вересня 2018 року, не з'явився. Разом з тим, ТОВ ФК «Фангарант Груп» надіслав до Верховного Суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника апелянта.

ОСОБА_4 Та ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 03 вересня 2018 року, не з'явились. Судові повістки про виклик в судове засідання були направлені вказаним учасникам справи на адреси, зазначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Враховуючи вказане та те, що скаржник просив розглянути справу без участі його представника, колегія суддів дійшла висновку про проведення розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» укладено договір на туристичне обслуговування.

10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» також укладено додаткову угоду про розстрочення платежу № 2, за умовами якої ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання щодо сплати платежів за договором на туристичне обслуговування в сумі 29811,25 грн з розстрочкою платежу.

Додаткова угода від 10 серпня 2016 року також містить умову про те, що будь-який спір, що виникає щодо договору або у зв'язку з ним, окрім спорів щодо захисту прав споживачів, підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг».

З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним договором 10 серпня 2016 року між ТОВ ФК «Фангарант Груп» та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

17 червня 2016 року між ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» та ТОВ «ФК «Фангарант Груп» укладено генеральний договір факторингу № , відповідно до умов, якого ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» відступило факторові право грошової вимоги до боржників за договорами про надання послуг.

29 грудня 2017 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» задоволено позов ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно 40137,97 грн боргу. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 21426,35 грн та неустойки у розмірі 18711,62 грн, а всього 40137,97 грн, а також вирішено питання про стягнення судового (третейського) збору.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України «Про третейські суди».

Згідно із частиною першою статті 45 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14 . Зазначений закон набрав чинності 11 березня 2011 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За правилом частини другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

З матеріалів справи встановлено, що на підставі укладеної між ОСОБА_4 та ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» додаткової угоди про розстрочення платежу від 10 серпня 2016 року, ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання щодо сплати платежів за договором на туристичне обслуговування в сумі 29811,25 грн з розстрочкою платежу. В додатковій угоді також міститься повідомлення про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп».

Враховуючи викладене, апеляційний суд (як суд першої інстанції) дійшов правильного висновку, що у справі виникли правовідносини щодо надання споживачу коштів на оплату споживчих потреб. Право вимоги до споживача, яке виникло у ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами», відступлено за генеральним договором факторингу від 17 червня 2016 року ТОВ «ФК «Фангарант Груп», який згідно з пунктом 1.3 набуває всі права ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» щодо вимоги грошових платежів у боржника. Таким чином, ТОВ «ФК «Фангарант Груп» набуло право вимоги за договором споживчого кредиту.

Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що оскільки договір надання споживачу фінансових послуг укладений, а спірне рішення третейського суду ухвалене після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», ОСОБА_4 є споживачем фінансових послуг, спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, то третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча.

Крім того, Апеляційний суд міста Києва, як суд першої інстанції у цій справі, дійшов вірного висновку про скасування рішення третейського суду повністю, зокрема і в частині вимог до ОСОБА_5, оскільки позовні вимоги ТОВ ФК «Фангарант Груп» у справі до обох відповідачів (боржника та поручителя) є пов'язаними між собою солідарним стягненням.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ТОВ ФК «Фангарант Груп» та ОСОБА_4 відсутні правовідносини щодо надання фінансових послуг споживачу є необґрунтованими, оскільки укладаючи договір про надання туристичних послуг та додаткову угоду до нього ОСОБА_4 став споживачем фінансових послуг ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» та набув статус боржника за вказаними правовідносинами до моменту виконання грошового зобов'язання. Відповідно до умови додаткової угоди сторони погодили уступку права вимоги за вказаним договором ТОВ ФК «Фангарант Груп», який став фактично правонаступником прав та обов'язків ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами». Таким чином, вказані доводи спростовуються встановленими на підставі матеріалів справи обставинами та положеннями законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 24, 351, 374, 375, 384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк