Справа № 682/1501/18
Провадження № 2/682/667/2018
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючого судді Зеленської В.І,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи втратившою право кристування,
25.05.2018 р ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача втратившим право користування будинком № 23 по вул. Озерній в с. Іванівка, Славутського району, Хмельницької області, так як він понад рік не проживає в означеному будинку без поважних причин.
В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала і пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 у власному будинку по вул.Озерній , 23 . Також в будинку зареєстрований, але не проживає з травня 2016 року її зять - ОСОБА_3, який добровільно відмовляється знятися з реєстрації . ОСОБА_3 розлучився з її дочкою і перестав бути членом її сім'ї. Тому просить усунути перешкоди в користуванні належним їй будинком та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою с. Іванівка, Славутського району, вул. Озерна, 23.
Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, не надав відзив на позовну заяву, не подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності.
Позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, наслідки якого їй роз"яснені.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку № 23 по вул. Озерна, в с.Іванівка, Славутського району Хмельницької області, що стверджується свідоцтвом про право власності від 27 січня 2003 року (а.с.4-6).
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки Іванівської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 28.03.2018 р № 117, за адресою в с. Іванівка Славутського району по вул.Озерній, 23 зареєстрований, але фактично не проживає з травня 2016 року ОСОБА_3 (а.с.8).
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 03.10.2016 року (а.с.9-10).
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_3 зареєстрований, але з 2016 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, місце його проживання невідоме .
Відповідно до ст.. 405 ч. 2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-які договори щодо порядку користування належним позивачці будинком між сторонами відсутні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів того, що в період з 2016 року він з поважних причин не проживає у будинку, належному позивачу, по вул. Озерній, 23 в с. Іванівці Славутського району Хмельницької області, а також що його відсутність в указаний період була пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою.
Тому, суд знаходить доведеним факт відсутності відповідача без поважних причин в будинку по вул. Озерній, 23 в с. Іванівці Славутського району понад один рік без поважних причин.
Визнання відповідача втратившим право користування жилим приміщенням тягне за собою зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідно до ст.. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.
На підставі наведеного суд знаходить позовні вимоги підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 141, 263-265, 273, 282, 289 ЦПК України, ст. 405, 391 ЦК України, суд
Позов задовольнити .
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування будинком №23 по вул. Озерна в с.Іванівка, Славутського району, Хмельницької області, що належить на праві власності ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 704 грн 80 коп судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про пергляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, неподані заяви про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Головуючий суддя Зеленська В. І.