Справа № 456/94/18
Провадження № 2/456/610/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. м. Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу №456/94/18 за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору, -

встановив:

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.09.2015р., між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №Р25.105.77300. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 49999грн., зі сплатою відсотків 1,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терпіни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1, ухиляється від виконання зобов'язання і тому станом на 28.12.2017 року виникла заборгованість - 86102,02 грн., яка складається із наступного: 34775 грн. 83 коп. - основний борг, 7606 грн. 15 коп. - прострочений борг, 16547 грн. 86 коп., - прострочені проценти, 39 грн. 29 коп. - строкові проценти, 1479 грн. 97 коп., - нарахована плата за обслуговування кредиту, 1494 грн. 97 коп., прострочена плата за обслуговування кредиту, 24157 грн. 95 коп., - пеня за несвоєчасне погашення платежів. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, 15.11.2017р., на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань. Згідно даної вимоги ПАТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов'язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. На підставі зазначеного представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1, на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Р25.105.77300 від 11.09.2015 року у зазначеному розмірі, а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, з вимогами первісного позову не погодився та звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи тим що з виписки по транзитному рахунку НОМЕР_2 виданої Стрийським відділенням ПАТ «Ідея Банк» від 15.02.2018р., вбачається, що 11 вересня 2015 року на транзитний рахунок НОМЕР_2, банком перераховано кредитні кошти в сумі 49999 грн., з якого переведено кошти в сумі 4048 гри. 58 коп. на видачу кредиту на поточний рахунок НОМЕР_3, в сумі 8506 грн. 88 коп. на витрати на страховий платіж на транзитний рахунок страховика ПрАТ «СК «ТАС» НОМЕР_4, в сумі 37443 грн. 54 коп. на видачу кредиту згідно Договору Р25.105.77300 на інший транзитний рахунок позивача. Кошти в сумі 37443 грн. 54 коп., на суму 8506 грн. 88 коп., були переведені банком, відповідно на інший транзитний рахунок позивача, НОМЕР_5 та на транзитний рахунок страховика ПрАТ «СК «ТАС» НОМЕР_4, а не на поточний рахунок НОМЕР_3, що суперечить умовам, визначених пунктом 1.2 цього договору. Фактично кошти в сумі 37443 грн. 54 коп., перераховані для рефінансування іншого споживчого кредиту згідно кредитного договору від 09.02.2015р., укладеного між ОСОБА_1, та банком. Дана обставина підтверджується випискою по поточному рахунку НОМЕР_5, виданої 15.02.2018р., Стрийським відділенням ПАТ «Ідея Банк» та кредитним договором №Р.24.105.76911 від 09.02.2015р. Пропозицію щодо рефінансування іншого споживчого кредиту в межах даного Банку ОСОБА_1, подав відповідач. Однак, допомога в рефінансуванні іншого споживчого кредиту виявилась не вигідною, оскільки за кредитним договором №Р.24.105.76911 від 09.02.2015 року ОСОБА_1, зобов'язаний був сплачувати помісячні внески в загальній сумі 1725 грн. 16 коп., в той час коли по кредитному договору, що оспорюється, ОСОБА_1, зобов'язаний сплачувати щомісячні внески на загальну суму 2 326 грн. 12 коп. Відтак, ОСОБА_1, отримав готівкою кредитні кошти лише в сумі 4 048 гри. 58 коп. та користувався ними для поточних потреб, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Натомість, ОСОБА_1, сплатив тіло кредиту, проценти та комісію на загальну суму 37226 грн. 33 коп., про що свідчить надана відповідачем виписка від 28.12.2017р. З листопада 2016 року по лютий 2017 року, ОСОБА_1, не погашав кредитну заборгованість у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, що підтверджуються витягом з історії хвороби. Крім того, в кредитному договорі в частині сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому кредитодавець нарахував, а ОСОБА_1, сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за свій рахунок, що є незаконним. Таким чином, умови кредитного договору №Р25.105.77300 від 11.09.2015 року є несправедливими в цілому. Суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, а також здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Вищевказане є підставою для визнання такого договору недійсним.

Представником ПАТ «Ідея Банк» до суду було скеровано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому представник позивача вказав, що посилання ОСОБА_1, на те, що на погашення заборгованості за попереднім кредитним договором за рахунок коштів, отриманих згідно спірного Кредитного договору, як на підставу недійсності останнього, оскільки, Відповідач не заперечує того факту, що дана операція відбулася за його згоди та відома, підтвердженням чого є наступна позиція Відповідача, в якій він зазначає, що: «пропозицію щодо рефінансування іншого споживчого кредиту в межах даного Банку мені подав відповідач. Однак, допомога в рефінансуванні іншого споживчого кредиту виявилася невигідною», не може вважатися підставою недійсності оскаржуваного Кредитного договору таке твердження відповідача як «невигідність рефінансування іншого споживчого кредиту», оскільки дане поняття є виключно оціночним та суб'єктивним, так як залежить лише від внутрішнього ставлення особи, а не від об'єктивних факторів, які підлягають чіткому виміру. Відповідач був ознайомлений з умовами спірного Кредитного договору, в тому числі з графіком щомісячних платежів за ним, ще до його укладення, у зв'язку з чим вбачаються безпідставними посилання на невигідність умов останнього. Крім того відповідач на виконання умов кредитного договору отримав суму грошових коштів у розмірі 49999 грн., з яких було сплачено страховий платіж у розмірі 8505,88 грн., кошти у розмірі 37443,54 грн. за згодою відповідача перераховано на погашення заборгованості за кредитним договором Р24.105.76911 від 09.02.2015 року, а решту у розмірі 4049,58 грн., як зазначає сам ж відповідач, було отримано ним готівкою та потрачено на особисті потреби. Відтак, вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» власні зобов'язання за оскаржуваним кредитним договором виконало у повному обсязі, видавши відповідачу кредит у повному обсязі, яким останній скористався на власний розсуд, зокрема - погасив існуючу заборгованість за іншим договором. Крім того, укладення спірного кредитного договору та видача на його підставі коштів, як і подальше розпорядження відповідачем ними, відбулося ще у вересні 2015 року, тобто понад два з половиною роки назад, після чого відповідач неодноразово сплачував кошти на його виконання. Разом з тим, відповідач на протязі останніх двох років не звертався до позивача з жодною претензією чи зауваженням щодо суми, порядку та способу видачі йому кредитних коштів, про що вперше зазначив лише після пред'явлення до нього позову про стягнення заборгованості. За таких обставин вбачається, що пред'явлення зустрічного позову по даній справі має на меті виключно відтермінувати момент повернення боргу, створити для цього додаткові перешкоди, що містить ознаки зловживання процесуальними правами. Крім того, щодо сплати страхового платежу у розмірі 8505,88 грн., то це узгоджується з положеннями кредитного договору №Р25.105.77300 від 11.09.2015 року, згідно пункту 1.7. якого позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника (застрахованої особи) договору добровільного страхування життя. Цим Договором позичальник доручає та дає розпорядження банку: переказати в безготівковій формі кредитні кошти страховику в частині суми страхового платежу належного Страховику, через транзитний рахунок Банку, Позичальник погоджується на страхування майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, пов'язанні із життям Застрахованої особи згідно-даного Договору. Вигодонабувачем виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у Заяві на страхування, яка долучається до даного Договору. На виконання вище вказаного положення Кредитного договору 11.09.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено Договір страхування життя № Р25.105.77300, згідно умов якого сума страхового платежу становить 8505,88 грн. Відтак, вбачається, що сплата страхового платежу у розмірі 8505,88 грн. відбулась у відповідності до положень спірного Кредитного договору. В даному випадку, зважаючи на те, що нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачено низкою законодавчих актів України, зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність», Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також Законом України «Про споживче кредитування», то будь-які аргументи щодо недійсності положень кредитного договору в частині нарахування такої плати видаються безпідставними. Відповідачем помилково ототожнюються такі поняття як «нарахування плати за обслуговування кредиту», що передбачено вище переліченими положеннями чинного законодавства України та є правомірним, та «нарахування плати за дії, що не є послугою банку». Зважаючи на відмінність цих понять, передбачається, що не будь-яка умова про нарахування плати (комісії) за обслуговування кредиту є недійсною. При укладанні Кредитного договору ОСОБА_1 було відомо про вищезазначені умови договору, з якими остання свідомо погодився, про що свідчить його підпис у Кредитному договорі, в пункті 6.1. якого міститься графік щомісячних внесків, в тому числі плати за обслуговування кредитної заборгованості, проте не висловив-жодних зауважень чи застережень щодо змісту останнього. В разі незгоди з умовами Кредитного договору ОСОБА_1 мав можливість скористатись своїм правом, визначеним чинною на той час ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якої, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, таким правом Відповідач не скористався, що свідчить про його згоду з усіма умовами Кредитного договору. Більше того, ОСОБА_1 неодноразово оплачував комісію за обслуговування Кредитного договору, що є додатковим доказом визнання умов останнього в частині її нарахування, шляхом вчинення конклюдентних дій, а тому просив в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Учасники судового провадження в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання були належними чином ознайомлені однак, подали заяви про слухання справи без їх участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення, в зустрічному позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2015р., між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №Р25.105.77300.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 49999грн., зі сплатою відсотків 1,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терпіни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів

ПАТ «Ідея Банк» свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі із цього приводу спору не виникає.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до ст.. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором згідно наданого розрахунку, відповідач станом на 28.12.2017 року виникла заборгованість - 86102,02 грн., яка складається із наступного: 34775 грн. 83 коп. - основний борг, 7606 грн. 15 коп. - прострочений борг, 16547 грн. 86 коп., - прострочені проценти, 39 грн. 29 коп. - строкові проценти, 1479 грн. 97 коп., - нарахована плата за обслуговування кредиту, 1494 грн. 97 коп., прострочена плата за обслуговування кредиту, 24157 грн. 95 коп., - пеня за несвоєчасне погашення платежів.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується повертати кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно умов договору у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту), оплати винагороди Банку.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України Україні наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ "Ідея Банк".

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи матеріали справи та наведені норми закону, суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості та стягнути з останньої на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у зазначеному у розрахунку розмірі.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору слід відмовити, оскільки посилання ОСОБА_1, на те, що укладений кредитний договір суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, а також здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, не знайшли свого підтвердження, оскільки умови договору та їх зміст не суперечить Закону України «Про банки і банківську діяльність», Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також Закону України «Про споживче кредитування», нормам Цивільного кодексу України про які ОСОБА_1, було повідомлено під час укладення спірного кредитного договору, ОСОБА_1 з часу укладення кредитного договору жодного разу, жодним чином не висловив банку свою незгоду з укладеним договором, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 525, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 623, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 12, 13, 81, 141, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючого по АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ідея Банк», , заборгованість за кредитним договором в розмірі 86102 (вісімдесят шість тисяч сто дві) грн. 02 коп., а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору №Р25.105.77300 від 11 вересня 2015р. укладеного мід ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Р. Т. Шрамко