Справа № 368/1045/18
Рішення

Іменем України

"05" вересня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Кагарлицький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою та просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року включно ОСОБА_1.

Мотивував позов тим, що він є громадянином Республіки Білорусь, так як народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в Республіці Білорусь. Після закінчення шкоди у вересні 1991 року вступив і в червні 1996 року закінчив Сімферопольський державний університет ім.. М.В. Фрунзе за спеціальністю - фізика, що стверджується копією диплома НОМЕР_2 від 25.06.1996 року, реєстраційний №68 та повідомленням ОСОБА_4 від 27.06.2018 року.

03.07.1993 року одружився з ОСОБА_5, 1972 року народження, місце реєстрації Керченський міський відділ РАГСу Кримської області.

Факт проживання в Сімферополі також стверджується копією форми №16 з якої вбачається, що він був прописаний з 16.10. 1991 року по 19.06.1996 року в АДРЕСА_1. Отже з вересня 1991 року по 24.11.2003 рік включно разом з дружиною та сином постійно проживав на території України в м. Сімферополі. З листопада 2003 року переїхав проживати у м. Київ, де наймали квартиру, працював не офіційно, а 05.12.2006 року придбали частину будинку по АДРЕСА_2 що стверджується копією договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 02.12.2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дочка ОСОБА_6, яка є громадянином України, що стверджується копією довідки за №4417 від 17.01.2017 року виданої начальником Управління ДМС України в Київській області.

27.11.2006 року ОСОБА_1 отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та зареєстрований з 24.06.2010 року і проживає в с. Слобода, що підтверджується довідкою №935 від 20.07.2018 року про реєстрацію місця проживання особи, виданою Слобідською сільською радою Кагарлицького району.

23 червня 2010 року видана посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_3 виданою відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області.

Враховуючи, те що він з вересня 1991 року по теперішній час проживає на території України, а тому має право на отримання громадянства та паспорта громадянина України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи: Кагарлицького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Київській області Швець О.Г. проти заяви не заперечували, при умові що, ОСОБА_1 відмовиться від громадянства Республіки Білорусь.

Судом встановлено, що відповідно до положень ст.2 п.1 ЗУ « Про громадянство»

( станом на 13 листопада 1991року ) громадянами України є особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України.

Відповідно до положень ст.3 ч.1 п.2 ЗУ « Про громадянство» (на день звернення заявника до суду ) громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.10 розділу 2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) передбачено :

- для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Тобто, з положень вказаного нормативного акту вбачається, що місцем проживання неповнолітнього для визначення належності до громадянства особи яка була неповнолітньою станом на 13 листопада 1991 року є місце проживання батьків неповнолітнього або іншого законного представника неповнолітнього.

Фактично заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 посилається на те, що прибув у жовтні 1991 року з Республіки Білорусь до України і проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року , будучи неповнолітнім, без батьків або іншого законного представника. Але вказана обставина не має правового значення для визначення належності до громадянства України .

Також на підтвердження проживання в гуртожитку по вул.. Беспалова 45 б в м. Сімферополь з 10.10.1991 року послався на документи, що видані органом на тимчасово окупованій території в м. Сімферополь . Вказаний орган створений у порядку, не передбаченому законом України і вказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до положень Закону.

Відповідно до ст.3 ЗУ « Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

Відповідно до ст.9 вказаного Закону передбачено слідуюче:

1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Також заявник послався на записи в дипломі за спеціальністю фізика , що виданий на підставі рішення від 15.06.1996 року, записи в свідоцтві про одруження, в договорі купівлі - продажу від 2006 року, в трудовій книжці, в посвідці на постійне проживання від 23.06.2010 року які не містять даних про місце проживання заявника станом на 13 листопада 1991 року.

Тому в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.2 п.1 ЗУ « Про громадянство» ( станом на 13 листопада 1991року ), ст.3 ч.1 п.2 ЗУ « Про громадянство», п.10 розділу 2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (на день звернення заявника до суду ) , ст.ст. 294, 89, 263, 265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення виготовлено 14.09.2018 року.

Суддя: В.І. Кириченко