АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/5294/17

Апеляційне провадження 22-ц/796/4048/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка Державного підприємства «Національна опера України»

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка Державного підприємства «Національна опера України» про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

у/н справи 753/5294/17 № а/п 22-ц/796/4048/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка ДП «Національна опера України», в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право на укладення строкового трудового договору (контракт) з Національним академічним театром опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка на умовах, визначених законодавством України, що регулює укладення вказаних строкових договорів з урахуванням посади, що він займав на момент припинення з ним безстрокового трудового договору; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 466,84 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що з 04.09.2001 року він працював в ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка», відповідно до наказу №109-к від 16.02.2010 року на посаді артиста оркестру вищої категорії за строковим трудовим договором, укладеним з Національним академічним театром опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка. Наказом № 393-к від 23.06.2010 року він був переведений на умови праці за безстроковим трудовим договором на тій же посаді. Наказом № 210-к від 23.02.2017 року з ним припинено безстроковий трудовий договір згідно п. 9 ст. 36 КЗпП України, п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». На виконання вказаного Закону України від 28.01.2016 року, генеральним директором Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка було видано наказ № 899-к від 02.12.2016 року про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та Артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка». 06.12.2016 року йому було вручено повідомлення № 304 від 03.12.2016 року про наступну зміну з 16.02.2017 року істотних умов праці, а саме: зміну трудового договору, укладеного між ним та відповідачем, на контракт, на виконання вимог Закону України від 28.01.2016 року. У наданому театром проекті контракту були ряд позицій, які погіршували його становище як працівника, з якими він не погодився. Ним 01.02.2017 року до адміністрації театру був направлений у двох примірниках інший варіант контракту. У відповідь адміністрація театру 14.02.2017 року повідомила його, що запропонований ним варіант контракту не відповідає формі контракту, затвердженою наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 року № 624 та вимогам нормативних документів, які регулюють творчо-виробничу діяльність театру. При цьому адміністрація театру погодилась з рядом пропозицій, сформованих у представленій ним редакції контракту, але це були несуттєві поступки. 15.02.2017 року ним була направлена до театру ще одна редакція контракту, але адміністрація листом № 128 від 17.02.2017 року повідомила про неприйнятність таких умов контракту. 20.02.2017 року ним була направлена до театру ще одна редакція контракту, але на пропозицію адміністрація театру не відповіла. Натомість листом № 1173 від 22.02.2017 року його повідомили, що якщо ним буде прийнято рішення про не укладення контракту з ним буде припинено дію трудового договору відповідно до п. 9 ст. 36 КЗпП України та 23.02.2017 року адміністрація театру готова провести з ним повний розрахунок та видати трудову книжку. 23.02.2017 року він надав ще одну редакцію контракту, але відповідач його не прийняв, натомість, видав йому та іншим працівникам театру остаточну редакція контракту, виготовлену адміністрацією театру. Проте у цій редакції контракту він виявив ряд положень, які для нього неприйнятні, оскільки вони не відповідають вимогам законів України та Конституції та погіршують його становище. Так, він був прийнятий на посаду артиста оркестру першої категорії (флейта) та працював лише у симфонічному оркестрі , однак у контракті вказано, що він призначається на посаду артиста першої категорії симфонічного та сценічного оркестрів ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка, а у випадку виробничої необхідності він готує партію в порядку термінового вводу у виставу, тобто без будь-якої репетиції, що дає підстави адміністрації театру використати проти нього абзац 5 пункту 3 розділу VI контракту, де зазначено, що розірвання контракту з ініціативи роботодавця, що здійснюється у разі невиконання або неналежного виконання працівником зобов'язань, обумовлених цим контрактом. Розмір посадового окладу встановлено 13 248 грн без урахування інфляційних процесів. У контракті зазначається про збереження і нерозголошення конфіденційної інформації, проте не роз'яснено яка саме інформація є конфіденційною. У контракті зменшено кількість днів відпустки, що суперечить положенню колективного договору та не передбачено відповідальності роботодавця у разі затримки виплати заробітної плати. Крім того, термін контракту півтора роки є неправомірним, оскільки знижує рівень соціальної захищеності, так як законом визначено строк трудового договору до трьох років.

За таких обставин адміністрація театру безпідставно відмовила йому в укладенні контракту за умовами, які були запропоновані ним та звільнила його, оскільки він не підписав контракт на умовах, запропонованих відповідачем. Такими діями йому була завдана моральна шкода, оскільки він зазнав суттєвий емоційний стрес, що супроводжувався значними негативними відчуттями, переживаннями за своє та членів сім'ї майбутнє, сім'я залишилась без засобів існування.

Ухвалою суду від 25.01.2018 року визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що відповідач порушив ч. 3 ст. 32 КЗпП України та не попередив його за 2 місяці про наступне припинення з ним трудових відносин. Зміна форми трудового договору на контрактну - це зміна істотних умов праці, а про зміну істотних умов праці у наказі № 899-квід 02.12.2016 року не йшлося. Крім того, повідомлення було про припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України, а звільнення відбулося за п. 9 ст. 36 цього Кодексу. Суд не врахував, що він має переважне право на укладення контракту і відповідач мав рахуватися з цим його правом та шукати компромісних умов контракту, а не диктувати ті умови, які вигідні відповідачу. Суд не врахував, що у контракт були включені умови, які розширили його трудові обов'язки та погіршували умови праці, зокрема не передбачали компенсацію у випадку інфляційних процесів та зменшували кількість днів відпустки. Вважає, що заявлена ним позовна вимога не суперечить законодавству, зберігає право сторін на узгодження умов контракту, передбачене ч. 3 ст. 21 КЗпП України.

У відзиву на апеляційну скаргу представник ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» - Галич А.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що контрактна форма роботи професійних творчих працівників (художнього та артистичного персоналу) театру, зокрема, і для позивача, запроваджена спеціальним Законом, який є обов'язковим для виконання. Форма контракту затверджена наказом Міністерством культури України від 02.08.2016 року № 624. Позивач був своєчасно попереджений про зміну форми трудового договору на контрактну та на всі його звернення були надані відповіді. 23.02.2017 року станом на 23 год 59 хв частина працівників театру, у тому числі ОСОБА_1 не прийняли пропозиції про укладення контракту за формою, затвердженою Міністерством культури України, в ультимативній формі вимагали від директора театру підписати складені ними версії контрактів, викликали поліцію та погрожували генеральному директору у разі не підписання контракту на умовах, запропонованих ними зверненням до правоохоронних органів, про що було складено акт. Контракт укладається при досягненні домовленостей обох сторін, тому відповідач мав право, а не обов'язок укласти контракт на умовах, запропонованих позивачем. При цьому суд не вправі втручатися в переговорний процес сторін. Контракт, розроблений відповідачем відповідає вимогам чинного трудового законодавства. Оскільки у визначений законом строк позивач не підписав контракт, він був звільнений на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 109-к від 16.02.2010 року ОСОБА_1 був зарахований у ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» на посаду артиста оркестру вищої категорії за строковим трудовим договором з 16.02.2010 року до закінчення 142-го театрального сезону.

Наказом № 393-к від 23.06.2010 року ОСОБА_1 з 01.07.2010 року переведений на умови роботи за безстроковим трудовим договором на тій же посаді.

Наказом ДП «Національний академічний театр опери тa балету України імені Т.Г. Шевченка» (ДП «Національна опера України») № 899-к від 02.12.2016 року на виконання Закону України від 28.01.2016 року № 955 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (надалі Закон № 955 - VIII) зобов`язано повідомити працівників художнього та артистичного персоналу театру про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України Т.Г.Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт. Зобов'язано начальника відділу кадрів і зарубіжних зв'язків у термін до 10.12.2016 року вручити персонально під підпис повідомлення про зміну істотних умов праці; у термін до 15.12.2016 року одержати письмове підтвердження працівників художнього та артистичного персоналу театру, згодних продовжувати роботу за контрактом.

06.12.2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про зміну істотних умов праці з 16.02.2017 року та вручено копію вищезазначеного наказу № 899-к від 02.12.2016 року.

01.02.2017 року позивач звернувся до генерального директора ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка» з проханням надати в найкоротший термін для ознайомлення та узгодження контракт з конкретно визначеними умовами праці для подальшого його підписання.

06.02.2017 року ОСОБА_1 надав генеральному директору відповідача редакцію свого варіанту контракту, а надалі 15.02.2017 року повідомив відповідача, що умови контракту, запропоновані відповідачем суперечать вимогам законодавства та направив відповідачу свій варіант контракту.

17.02.2017 року ДП «Національна опера України» проінформувало ОСОБА_1 про неприйнятність контракту у складеному ним варіанті та запропонувало до 23.02.2017 року здійснити своє вільне волевиявлення і підписати або не підписати контракт в редакції театру.

20.02.2017 року ОСОБА_1 повідомив ДП «Національна опера України», що проект контракту, запропонований дирекцією театру містить ряд позицій, які сформовані таким чином, що не забезпечують в повній мірі захист його трудових прав, а також погіршують становище у порівнянні з існуючими умовами трудового договору та знову надав свій варіант контракту.

22.02.2017 року ДП «Національна опера України» направило позивачу лист за № 173, в якому зазначило, що 23.02.2017 року завершується термін укладення контрактів без проведення конкурсу відповідно до Прикінцевих положень Закону № 955 - VIII та проінформувало, що у разі прийняття ОСОБА_1 рішення про не укладення контракту - це тягне за собою припинення діючого трудового договору, відповідно до п. 9 ст. 36 КЗпП України. У цьому листі також зазначено, що адміністрація театру 23.02.2017 року протягом дня готова провести повний розрахунок з позивачем за відпрацьований час та вручити позивачу його трудову книжку у випадку не підписання останнім контракту.

Згідно наказу ДП «Національна опера України» № 210-к від 23.02.2017 року припинено з 23.02.2017 року безстроковий трудовий договір з ОСОБА_1, артистом оркестру вищої категорії, згідно ст. 36 п. 9 КЗпП України, з яким представник позивача за довіреністю був ознайомлений 02.03.2017 року.

Наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 року № 624 була затверджена форма Контракту з професійними творчими працівниками (художнім, та артистичним персоналом) і державних та комунальних закладів культури.

У останній редакції контракту відповідачем зазначалось серед іншого, посада позивача - артист оркестру вищої категорії симфонічного та сценічного оркестрів ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка»; розділом II визначена оплата праці ОСОБА_1, відповідно до законодавства, Колективного договору, встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису у розмірі 14 429 грн на місяць, зазначено, що розмір заробітної плати визначається згідно зі штатним розписом закладу культури, але у розмірі, не нижчому від встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати,- та з урахуванням забезпечення соціальних гарантій, передбачених законодавством, надбавки, доплати, матеріальна допомога та інші виплати відповідно до законодавства та колективного договору, доплата за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу і можливість встановлення роботодавцем додаткових виплат; розділом IV визначено надання згідно із законодавством щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік і додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий день тривалістю 7 календарних днів в літній період після закінчення театрального сезону; строк дії контракту з 23.02.2017 року по 30.06.2018 року.

Позивач же в останній версії складеного ним контракту, наполягав, щоб його посада була вказана як артист вищої категорії симфонічного оркестру; посадовий оклад, щоб було зазначено - 100 % та доплата за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу; щорічна основна оплачувана відпустка щоб була тривалістю 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік і додаткова оплачувана відпустка за ненормований робочий день тривалістю 32 календарних днів в літній період після закінчення театрального сезону, максимальна тривалість щорічної основної та додаткової відпустки становила 56 календарних днів; а також щоб у контракті було зроблено дописку про те, що строк дії контракту може бути змінено до 3-х років з дати його укладення за умови підтвердження фахового (оркестрового) рівня комісією, створеною на ДП «Національний академічний театр опери та балету Україні Т.Г.Шевченко» на паритетних засадах із залученням фахівців, які не є працівниками театру, а також членів трудового колективу та представників профспілок, які існують в театрі».

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, фактично предметом спору є проекти контрактів, які сторонами не укладені, тому не несуть за собою правових наслідків, у разі незгоди з якими позивач міг їх оспорювали. Враховуючи, що норма закону, якою запроваджено обов`язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від першої вимоги, то вони також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

За приписами ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016р. № 955-VІІІ статті 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.

Частинами 1, 2 ст. 20 Закону України «Про театри та театральну справу» передбачено, що до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону № 955-VIII, набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється, на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач просив визнати за ним право на укладення ним строкового трудового договору (контракту) з відповідачем на умовах, визначених законодавством України, що регулює укладення вказаних строкових договорів з урахуванням посади, яку він займав на момент припинення з ним безстрокового трудового договору.

Разом з тим право на укладення трудового договору як строкового так і безстрокового належить кожній особі (ст. 43 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КЗпП України) і визнання такого права окремо судовим рішенням не передбачено.

Проте, посада, на якій особа може реалізувати своє право на працю та умови праці залежать від багатьох чинників.

Позивач у ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» працював на посаді артиста оркестру вищої категорії. Саме на таку посаду позивач був зарахований та до звільнення будь - яких наказів про переведення позивача на іншу посаду чи зміну назви посади не видавалося. Відтак доводи позивача про те, що він обіймав посаду артиста вищої категорії симфонічного оркестру суперечать встановленим обставинам.

За своєю посадою позивач відноситься до професійних творчих працівників театру, а відтак на нього поширюється положення Закону № 955-VIII щодо припинення безстрокового трудового договору та укладення контракту строком від одного до трьох років без проведення конкурсу протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто укладення контрактної форми трудового договору у даній сфері є вимогою закону, яким також визначено межі строку такого договору.

На виконання вимог цього Закону наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 року № 624 була затверджена форма Контракту з професійними творчими працівниками (художнім, та артистичним персоналом) і державних та комунальних закладів культури.

Виходячи з положень ст. 21 КЗпП України умови контракту встановлюються угодою сторін. Суд не має повноважень встановлювати будь - які умови у трудових контрактах.

Позивач просив визнати за ним право на укладення ним строкового трудового договору (контракту) з відповідачем, проте таке право за ним відповідач визнавав, та таке право надане позивачу Законом № 955-VIII, але обмежене в часі (протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом). Але навіть і після закінчення цього строку Закон надає право на укладення контракту, але уже на умовах проведення конкурсу.

Відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що право позивача на укладення контракту існувало та існує, на умовах визначених Законом, а тому визнавати таке право у судовому порядку немає підстав.

Позивач протягом одного року з дня набрання чинності Законом № 955-VIII контракт з відповідачем не уклав у зв`язку з чим безстроковий трудовий договір з ним припинено з 23.02.2017 року.

Даний спір не є спором про законність чи незаконність звільнення позивача з роботи, оскільки у разі коли особа вважає, що звільнення його з роботи проведене з порушенням вимог трудового законодавства поновлення прав такого працівника відбувається шляхом вирішення спору про поновлення на роботі. А у випадку задоволення позову про поновлення на роботі одночасно вирішується питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України) та може вирішуватися питання про відшкодування моральної шкоди (ст. 237-1 КЗпП України), якщо така вчинена.

Оскільки вимог про поновлення на роботі позивачем не заявлялося та дане питання не було предметом розгляду у даній справі вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції правильно визнав безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що запропоновані умови контракту не відповідали вимогам чинного законодавства колегія суддів не може визнати обґрунтованими. Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони не дійшли згоди щодо істотних умов контракту та не підписали його, а відтак неможливо перевіряти договір, який не укладено.

До того ж позовні вимоги зведені до визнання права позивача на укладення контракту з відповідачем на умовах, визначених законодавством. Як зазначалося вище таке право за позивачем визнано законом. Обраний позивачем спосіб захисту не вказує на порушення права чи інтересу позивача, який можливо встановити та поновити.

Фактично позивач бажає, щоб відповідач уклав з ним контракт на тих умовах, які визначені самим позивачем, проте у позові просить визнати право на укладення контракту з на умовах, визначених законодавством, не вказуючи конкретні умови та не ставлячи питання про незаконність звільнення.

Доводи ж апеляційної скарги стосуються питання звільнення позивача з роботи через не досягнення згоди щодо умов контракту, відсутності попередження про наступне звільнення за п. 9 ст. 36 КЗпП України, а тому такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2018 року.

Головуючий

Судді