Ухвала

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/5140/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

в складі судді Юзькової О.Л.

від 27 жовтня 2017 року

у справі № 761/11982/17 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України

про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису в трудовій книжці, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_1, посилаючись на те, що його з порушенням трудового законодавства звільнено з посади начальника управління організаційно-нормативної роботи та матеріально-технічного забезпечення Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (далі - Комітет) про визнання незаконним та скасування наказів, скасування запису в трудовій книжці, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 76 756,70 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2017 скасовано частково та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комітету № 39-к від 10.03.2017 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління організаційно-нормативної роботи та матеріально-технічного забезпеченняКомітету з 15.03.2017.

Скасовано запис в трудовій книжці ОСОБА_1 «Звільнено із займаної посади у зв'язку з систематичним порушенням трудових обов'язків без поважних причин (п. 3 ст. 40 КЗпП України)».

Стягнуто з Комітету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 192,40 грн. та вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання з'явився представник відповідача - Курило М.В.

Позивач в судове засідання не з'явився.

До суду надійшло клопотання сина позивача - ОСОБА_3, в якому він повідомив, що його батько - ОСОБА_1 помер, та просив залучити його до участі у справі в якості правонаступника.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ОСОБА_3, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи. Заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ч. 1 ст. 46 ЦПК України).

Частиною 1 статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач у справі - ОСОБА_1 помер (т. 2, а.с. 60).

Звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного трудового права, ОСОБА_1 просив скасувати та визнати недійсними накази про його звільнення, скасувати запис в його трудовій книжці, поновити на займаній посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 11.03.2017 по 21.09.2017.

Положеннями Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218).

Не входять до складу спадщини згідно ст. 1219 ЦК України права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Отже, право на поновлення на роботі, а також щодо скасування наказів про звільнення і запису в трудовій книжці нерозривно пов'язано з особою померлого ОСОБА_1, а тому це право не входить до складу його спадщини.

Аналіз наведених обставин та положень закону приводить до висновку, що спір про поновлення на роботі не допускає правонаступництва.

Частиною 6 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1227 ЦК України сума заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що сума заробітної плати спадкується у разі, якщо вона була призначена працівникові, але не одержана ним за життя.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 за життя відповідачем була нарахована сума заробітної плати, але не виплачена.

Також, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не заявляв вимог про виплату грошової компенсації за не використані ним дні відпустки.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони також не допускають правонаступництва.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, відповідно до ст. 235 КЗпП України, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, а є компенсаційною виплатою у разі задоволення позову про поновлення на роботі.

Таким чином, через індивідуальний характер відносин, що нерозривно пов'язані з особою померлого ОСОБА_1 не представляється можливим заміна померлого працівника, як суб'єкта трудових правовідносин, його правонаступниками, зокрема спадкоємцями.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припине6но юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За приписами ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255, 259, 377, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення до участі у справі в якості правонаступника, померлого ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису в трудовій книжці, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 12 червня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д.Махлай