АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року м. Чернівці

справа № 715/485/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Герман Я.І.

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2, Тереблеченська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - державний реєстратор Глибоцької державної адміністрації, про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки (головуючий в 1-й інстанції Цуркан В.В.)

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - державний реєстратор Глибоцької державної адміністрації, про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позовні вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

25.03.1993р. рішенням Порубнянської сільської ради № 11 йому було

Провадження 22-ц/794/733/18 Категорія 47

виділено земельну ділянку площею 0,50га в користування, яка розміщена в межах с.Горбівці Глибоцького району. Оскільки вказана земельна ділянка за цільовим призначенням була для ведення особистого селянського господарства, то з метою будівництва житлового будинку на цій же земельній ділянці, позивач звернувся до сільської ради із заявою, щоб з цього ж масиву йому виділили частину земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Рішенням № 17 від 11.05.1994р. позивачу виділено вказану земельну ділянку за цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку площею в 0,15га. Таким чином, земельна ділянка площею в 0,50га, яка виділена позивачу в користування в 1993 році, поділилась на дві за цільовим призначенням земельних ділянки, а саме: 0,15га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,35га для ведення особистого селянського господарства. Факт отримання та користування вказаною земельною ділянкою підтверджується копією погосподарської книги сільської ради с. Тереблече за 1991-1995рр., з якої вбачається, що в 1995р. у позивача було в особистому користуванні 0,50га земельної ділянки, яка виділена рішенням виконкому сільської ради від 11.05.1994р. В погосподарській книгі за 1995-2000рр. також зазначена площа земельної ділянки в 0,50га. На підставі рішення сільської ради № 17 від 11.05.1994р., з метою будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці, позивач в 1995р. замовив виготовлення будівельного паспорта з якого вбачається, що архітектором Глибоцького району затверджено проект забудови земельної ділянки, розроблено генплан забудови земельної ділянки та акт виносу в натурі земельної ділянки під індивідуальне будівництво, які є в будівельному паспорті.

Із-за погіршення сімейних обставин, позивач не міг розпочати будівництво житлового будинку, а земельна ділянка залишалась і не забудованою, і не оброблялась ним.

07.07.2017р. він звернувся в сільську раду с.Тереблече із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,35га для ведення особистого селянського господарства, та 0,15га для будівництва та обслуговування житлового будинку, як один масив, однак, як вбачається із рішення сільської ради № 86-20/17 від 14.07.2017р. позивачу відмовлено в приватизації земельної ділянки, оскільки земельна ділянка площею 0,50га, яка знаходиться між суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і яка була в його користуванні, вже приватизована відповідачем ОСОБА_3

Підставою для приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,5472га стали рішення Тереблеченської сільської ради № 307-15/2012 від 04.07.2012р. та № 381-17/16 від 15.11.2012р. Однак, у вказаних рішеннях сільської ради не має вказаного місця розташування земельної ділянки площею 0,5472га, яку приватизував відповідач, а лише зазначено, що « в межах населеного пункту». Із рішення Тереблеченської сільської ради № 24-33/2015 від 09.02.2015р. вбачається, що в попереднє рішення сільської ради № 381-17/16 від 15.11.2012р. внесено зміни щодо виділення у власність земельної ділянки ОСОБА_3, яким відповідачу вже виділено три масиви земельних ділянок, замість двох, які були в попередньому рішенні, а саме: 0,2067га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1, в межах населеного пункту, 0,5472га - для ведення особистого селянського господарства межах населеного пункту, 0,2086га - для ведення особистого селянського господарства також межах населеного пункту. Тобто, сільською радою не визначено чітко місцезнаходження земельних ділянок, які надано відповідачеві, їх місце розташування, за винятком площі 0,2067га, хоч їх позначення місця розташування має бути на карті-схемі земель сільської ради. Вважає, що відповідач за допомогою відповідних працівників сільської ради, отримавши в 2012 році право на приватизацію земельної ділянки ( не відомо якої саме, відсутнє місце розташування), вирішив приватизувати саме земельну ділянку відповідача.

Позивач просив суд визнати недійсною приватизацію земельної ділянки площею 0,5472га за кадастровим номером № НОМЕР_1, яка зареєстрована на ОСОБА_3 в межах с.Горбівці, Глибоцького району і розміщена між земельними ділянками, що належать - ОСОБА_6 та ОСОБА_5; скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку під реєстраційним № 10, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка знаходиться в с.Горбівці, Глибоцького району і зареєстрована за ОСОБА_3 (кадастровий номер - № НОМЕР_1), та визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.04.2015р. - НОМЕР_2; зобов'язати Державного реєстратора Глибоцької районної державної адміністрації внести відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,5472га, кадастровий номер НОМЕР_1 яка знаходиться в межах с.Горбівці, Глибоцького району і розміщена між земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_5; стягнути із відповідачів на його користь судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що будівельний паспорт був наданий позивачем на підтвердження місця знаходження спірної ділянки , яка надана йому в користування.

Також апелянт вказує, що суд не дослідив, яким чином та чи взагалі міг відбутися обмін між позивачем та відповідачем земельними діляками.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження обставин, зазначених в позові та не доведено, що приватизована відповідачем земельна ділянка належить позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням виконкому Порубнянської сільської ради народних депутатів від 25 березня 1993 року позивачу було виділено 0,50га земельної ділянки категорія господарства-колгоспна.

Рішенням Порубнянської сільської ради від 11 травня 1994 року ОСОБА_1 надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку в розмірі 0,15га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Горбівці.

За змістом статті 19 ЗК України 1990 року (в редакції, яка була чинною на час прийняття вищезазначених рішень Порубнянської сільської ради) сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. Клопотання про відведення ділянок, що надаються Верховною Радою України, подаються до обласної, Київської, Севастопольської міської Ради народних депутатів.

До клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обґрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали.

У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання.

Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

21 вересня 1995 року ОСОБА_1 видано будівельний паспорт на забудову садиби, затверджено проект забудови земельної ділянки та проведено винос земельної ділянки в натурі.

Згідно погосподарського обліку за позивачем з 1995р. по 2015р. рахувалася та рахується земельна ділянка площею 0,50га для ведення особистого селянського господарства, однак, не вбачається, яка саме земельна ділянка була закріплені за позивачем, як і не вказано її місця розташування, оскільки, технічна документація на земельну ділянку позивачем не виготовлялася.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку, яка перебувала у користуванні позивача.

Статтею 212 ЗК визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до статті 188 ЗК державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

За змісом статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003р. № 963-IV (далі - Закон України № 963-IV) самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від порушення порядку надання земельної ділянки у власність чи у користування (неправильне оформлення правовстановлюючого документа, ухвалення рішення про надання земельної ділянки всупереч чинному законодавству або не уповноваженим органом чи особою, у завищеному розмірі або особі, яка не має права на отримання конкретної земельної ділянки, тощо).

За змістом частин 2 і 3 статті 152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, зокрема відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення права.

Судом встановлено, що позивач отримав земельну ділянку в період чинності ЗК України 1990 року.

Відповідно до ст. 22 ЗК України ( в редакції 1990 року) право власності або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступити до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості ) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. За змістом положень Земельного кодексу, юридичними характеристиками кожної конкретної земельної ділянки є наявність меж, зафіксованість місця розташування та визначеність права на земельну ділянку.

Будь-яких належних і допустимих доказів виділення спірної земельної ділянки в натурі, встановлення меж земельної ділянки, оформлення технічної документації позивачем надано не було, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції в своєму рішенні.

При цьому колегія суддів враховує, що долучена до позовної заяви копія будівельного паспорту не є таким доказом.

Також з наданого ОСОБА_1 на підтвердження правомірності користування земельною ділянкою рішення Порубнянської сільської ради від 11 травня 1994 року, вбачається про необхідність отримання позивачем акта на довічне успадковуване володіння землею згідно ст.23 ЗК України.

Згідно зі ст. 23 ЗК України ( в редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районним Радами народних. Оскільки державний акт на довічне успадковуване володіння землею земельною ділянкою в с.Горбівці площею 1500 кв.м. відсутній, позивачем не було реалізовано в повному обсязі рішення Порубнянської сільської ради від 11 травня 1994 року, що призвело до порушення ст. 23 ЗК України.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з рогляду цивільних та кримінальних справ від 22 травня 2017 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Тереблеченської сільради про визнання незаконним та скасування рішення сільради та встановлено, що позивач державний акт на землю не оформив, із заявою про видачу йому державного акта на спірну земельну ділянку не звертався.

Згідно особового рахунку №1058 за домогосподарством відповідача ОСОБА_3 з 2001р. по 2010р. рахувалася земельна ділянка площею 0,35га з них 0,25га для обслуговування житлового будинку і споруд і 0,10га для ведення особистого селянського господарства.

04 липня 2012 року Тереблеченська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області прийняла рішення № 307-15/2012, яким надала дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок загальною площею 0,9625 га, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2067га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,7558 га.

Зідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3, на виконання вищевказаного рішення Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 307-15/2012 від 04 липня 2012 року було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

15 листопада 2012 року Тереблеченська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області рішенням № 381-17/2012 затвердила ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель запасу сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2067га в АДРЕСА_1 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,7558га в межах населеного пункту с.Горбівці, Тереблеченської сільської ради.

09 лютого 2015 року цієї сільською радою прийнято рішення передати ОСОБА_7 відповідно до розробленого проекту землеустрою земельні ділянки загальною площею 0,9625 га в тому числі: 0,2067га - для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 та 0,5471га і 0,2086га для ведення особистого селянського господарства в с.Горобівці.

Вищевказані рішення є чинними. ОСОБА_3 на підставі даних рішень зареєстровано право власності на передані йому земельні ділянки та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно 21 квітня 2015 року.

Оскільки ОСОБА_3 набуто право на земельну ділянку у порядку встановленому нормами чинного законодавства, підстав для визнання недійсною приватизації земельної ділянки площею 0,5472га з кадастровим номером НОМЕР_3, скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку не вбачається.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, правильно визначив характер правовідносин між сторонами та вірно застосував закон, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що висновок суду першої інстанцій відповідає встановленим у справі обставинам, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення - без змін, відповідно до положень ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.374,ст.375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Дата складення повної постанови 18 вересня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :