АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/717/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Дудіна Т.В.

та сторін: позивача ОСОБА_1, представника ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" Юхименка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/11726/17 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", в інтересах якого діє Юхименко Дмитро Миколайович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року, ухвалене суддею Дзюбич В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.03.2017 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено публічний договір-оферту щодо добровільного страхування побутової техніки за пакетом «Викрадення та Втрата», а саме мобільного телефону iPhone SE 64 GB Space Grey Apple, що підтверджується полісом № 02025 від 10.03.2017 року.

В ніч з 10.03.2017 року на 11.03.2017 року вказаний мобільний телефон було викрадено невідомою особою із автомобіля позивача.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0001946 від 11.03.2017 року за ознаками ч.1 ст.185 КК України. У відповідності до умов договору страхування позивач з місця події повідомив про факт викрадення до органу Національної поліції після чого повідомив Страховика за телефоном гарячої лінії та у триденний строку направив письмове повідомлення про настання страхового випадку, до якого долучив документи, передбачені договором та вказав на неможливість подання гарантійного талона та сервісної книжки, які були викрадені разом із коробкою та телефоном.

Однак відповідач в добровільному порядку виплату страхового відшкодування у сумі 14999 грн. не здійснив. Враховуючи наведене позивач просить його позовні вимоги задовольнити, стягнути із ПрАТ "СК "ВУСО" (далі страхова компанія) вказану суму страхового відшкодування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.03.2018 року ухвалено:

"Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. К. Малевича, 31, код: ) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) 14999 гривень невиплаченого страхового відшкодування."

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ "СК "ВУСО" просить скасувати вищезазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у зв'язку з не неповним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють правовідносини, які склалися між сторонами.

Вказує, що позивач порушив покладені на нього згідно договору зобов'язання, не надав документів, які підтверджують факт настання страхового випадку, а отже відмова у виплаті страхового відшкодування правомірна.

Зазначає, що суд першої інстанції в своєму рішенні робить взаємовиключні висновки, оскільки то стверджує, що страховий випадок настав до вступу в дію договору оферти - 18.30 год 10.03.2017 року, а в подальшому суд вказує, що крадіжка відбулася в період з 18-30 год 10.03.2017 року до 09.30 год 11.03.2017 року.

Оскільки оплату за договором було здійснено 10.03.2017 року то договір страхування почав діяти з 00.00 год 11.03.2017 року і позивач жодним чином не доводить, що страховий випадок відбувся саме з 00.00 год 11.03.2017 року, тобто після набрання чинності договором страхування.

Суд не дослідив істотний предмет спору, а саме чи вступив договір страхування в дію на момент настання події, що містить ознаки страхової і позивач в свою чергу не надав жодного доказу з приводу того, що подія, яка містить ознаки страхової трапилась під час настання страхового захисту.

Звертає увагу, що позивач погодився з усіма умовами договору, проте не виконав передбачений п. 8.1.5 обов'язок щодо подання заяви до Українського державного центру радіочастот для внесення коду ІМЕІ вкраденого або втраченого пристрою до "Чорного списку".

Суд не звернув увагу на порушення договору страхування позивачем та не надав правової оцінки вказаним порушенням.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав зіславшись на доводи викладені в ній.

Позивач апеляційну скаргу заперечив, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст.ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із страхової компанії в користь позивача - 14999 грн. невиплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується.

Судом установлено, що у відповідності до фіскального чеку №ЧКІС2-0025 від 10.03.2017 року позивач придбав у ТОВ «КОМФІ» ТРЕЙД» магазин «Comfy» смартфон iPhone SE 64 GB Space Grey Apple вартістю 14849,01 грн. та оплатив страхування за пакетом «Викрадення та втрата» у сумі 2520,00 грн.

10.03.2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "ВУСО" укладено публічний договір-оферту щодо добровільного страхування побутової техніки за пакетом «Викрадення та Втрата».

Предметом зазначеного Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням майном, зазначеним у Полісі. Страхування здійснюється у відповідності до Умов добровільного страхування побутової техніки, які є невід'ємною частиною цієї публічної оферти. Договір вступає в силу з 00.00 год. дня наступного за внесенням Страхувальником страхового платежу до каси страхового агента.

Згідно полісу добровільного страхування побутової техніки «Викрадення та втрата» №02025 від 10.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "ВУСО" страхова виплата у разі викрадення або втрати придбаного страхувальником телефону iPhone SE 64 GB Space Grey Apple становить 14999 грн.

10.03.2017 року близько 18.30 год. вказаний мобільний телефон був викрадений із автомобіля позивача марки Опель державний номерний знак НОМЕР_2, що знаходився за адресою м. Київ, пр.-кт Глушкова,18.

Відомості про вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР 12.03.2017 року за №0001946 за фактом таємного викрадення майна за ознаками ч.1 ст.185 КК України.

14.03.2017 року ОСОБА_1 направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 14999 грн. за подією, що має ознаки страхового випадку, за фактом крадіжки мобільного телефона iPhone SE 64 GB Space Grey Apple, застрахованого ним у ПрАТ "СК "ВУСО" на підставі публічного договору-оферти щодо добровільного страхування побутової техніки за пакетом «Викрадення та Втрата» від 10.03.2017 року.

15.03.2017 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою до якої долучив копії наступних документів на підтвердження факту настання страхового випадку: засвідчену копію полісу страхування №02025 від 10.03.2017 року; копію заяви до органу МВС України про втрату або викрадення від 11.03.2017 року; засвідчену копію заяви до органу МВС України з проханням надіслати офіційне повідомлення до Українського державного центру радіочастот для внесення коду IMEI пристрою до «Чорного списку»; засвідчену копію фіскального чеку, що підтверджує придбання пристрою. Одночасно позивачем зазначено, що надати гарантійний талон або сервісну книжку пристрою він не має можливості, оскільки дані документи викрадені разом із телефоном, який знаходився у заводському упакуванні.

14.03.2017 року представником страховика отримано від позивача письмову заяву на здійснення страхової виплати та копію паспорта страхувальника, а 15.03.2017 року - оригінал полісу страхування, засвідчену копію заяви до органу МВС України з проханням надіслати офіційне повідомлення до Українського державного центру радіочастот для внесення коду IMEI пристрою до «Чорного списку», оригінал фіскального чека, що підтверджує придбання пристрою.

Листами №2569/741420 від 31.03.2017 року, №3142/741420/741421 від 21.04.2017 року страховик повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зокрема, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про страхування» визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

На підставі ст. 16 Закону України «Про страхування» договором страхування визнається письмова угода між Страхувальником і Страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату Страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування Страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а Страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною другою статті восьмої цього ж Закону передбачено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач припускає, що крадіжка сталась в період з 18.30 год 10.03.2017 року до 09.30 год 11.03.2017 року. Однак не надав жодного доказу з приводу того, що подія, яка містить ознаки страхової трапилась під час дії договору, а саме з 00.00 год 11.03.2017 року.

В суді апеляційної інстанції позивач не заперечив ту обставину що договір страхування набрав чинності з 00.00 год 11.03.2017 року.

Колегія суддів вважає, що позивачем по справі не доведено, що страховий випадок відбувся саме з 00.00 год 11.03.2017 року, тобто після набрання чинності договору страхування. Так як оплату за договором було здійснено 10.03.2017 року то договір страхування почав діяти з 00.00 год 11.03.2017 року у відповідності до Умов добровільного страхування побутової техніки, яка є невід'ємною частиною договору.

З витягу з кримінального провадження №0001946 (а.с.43) вбачається, що 10.03.2017 року близько 18.30 год за адресою пр-кт Глушкова, 18 в м. Києві, невстановлена особа таємно викрала з автомобіля марки Опель д.н.з. НОМЕР_2 відеореєстратор, два мобільних телефони.

Таким чином даний витяг з кримінального провадження який підписаний слідчим реєстратором свідчить, що крадіжка мала місце 10.03.2017 року близько 18.30 год, не під час дії договору .

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що позивач має право страхове відшкодування оскільки ним не доведено що страховий випадок стався під час дії договору. За даних обставин рішення суду підлягає до скасування з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

За подання апеляції скарги приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "ВУСО" сплатило 960 грн. судового збору. Дані судові витрати по справі слід стягнути з позивача в користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року скасувати постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) 960 гривень судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. К. Малевича, 31, код: ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2018 року.

Головуючий Шевчук Г.М.

Судді: Бершадська Г.В.

Ткач З.Є.