У Х В А Л А

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 621/1057/15-ц

провадження № 61-17246ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

07 березня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2018 року визнано зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було подати заяву про поновлення пропущеного строку, в якій зазначити інші поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження, надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, а також докази не виконання апеляційним судом вимог статті 222 ЦПК України.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом Харківської області прийнято рішення 05 грудня 2017 року, тому останній день строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду (з урахуванням вихідних та святкових днів) припадав на 26 грудня 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного тексту судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Заявник подав заяву про поновлення пропущеного строку, у якій зазначив, що повний текст оскаржуваного рішення Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року отримав 02 лютого 2018 року, що підтверджується його підписом у Журналі отримання судових рішень. Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про направлення судового рішення відповідачу. Проте жодних доказів на підтвердження цих обставин заявник не надав, посилаючись на те, що суд касаційної інстанції може перевірити ці обставини, отримавши матеріали цивільної справи.

Відповідно до частини другої статті 390 чинного ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник також послався на те, що у період з 05 лютого по 16 лютого 2018 року та з 19 лютого по 26 лютого 2018 року перебував у відрядженні, що підтверджується довідкою, виданою Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4), пізніше хворів. Тому, отримавши повний текст судового рішення 02 лютого 2018 року, не мав можливості подати касаційну скаргу до 07 березня 2018 року.

Довідка від 24 травня 2018 року № 12/4, видана ФОП ОСОБА_4 не є належним так допустимим доказом, який свідчить про те, що заявник не мав можливості оскаржити рішення апеляційного суду у період з 02 по 26 лютого 2018 року, оскільки не містить інформації про те, що відповідач перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 та у ній відсутні відомості щодо наказу, згідно з яким ОСОБА_1був відряджений.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Враховуючи те, що жодного належного та допустимого доказу, якій свідчить про поважність причин, за яких заявник протягом трьох місяців не мав можливості вчасно подати касаційну скаргу, суд позбавлений можливості розглянути питання щодо поважності причин, наведених ОСОБА_1у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, станом на 12 червня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2018 року заявником не виконана, тому суд касаційної інстанції не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування збитківповернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник