Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 320/6082/17

Провадження № 22-ц/778/1993/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК»,

відповідач Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06 жовтня 2010 року нею у Мелітопольському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була заповнена заява для оформлення та отримання кредитної картки з лімітованою сумою у 20 000 грн. Іпотека та застава нею не оформлялись.

16 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис серія МНО 780562, зареєстрований в реєстрі за №2710, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 54118,95 грн.

07 липня 2017 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №54253642.

Вважала, що вказаний виконавчий напис вчинено з численними порушеннями законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню.

Сума заборгованості, яка була вказана у письмовій вимозі відповідача, складає 54 118,95 грн., а сума, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження, виданої на підставі виконавчого листа становить 55 918,95 грн.

Оскільки сума постійно змінюється, то це не може свідчити про безспірність заборгованості.

Крім того, на підтвердження факту безспірності, стягувачем, відповідно до п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» нотаріусу повинні бути надані первинні бухгалтерські документи чеки, квитанції, кредитний договір тощо, які підтверджують факти оплати чи неналежної оплати. Однак, таких документів надано не було.

Письмову вимогу банку вона отримала 17 липня 2017 року, коли виконавчий напис уже було вчинено, що позбавило її можливості добровільно виконати вимогу банку. Крім того, стягувачем було порушено п.п.5,6 ч.1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки у вимозі не було вказано про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, та стягувачем не було спочатку зареєстровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

На підставі зазначеного просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2710 від 16 травня 2017 року, серія НМО 780562, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо звернення стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми в розмірі 54 118,95 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сума заборгованості, яка була вказана у письмовій вимозі відповідача, відрізняється від суми заборгованості, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження, нею було отримано письмову вимогу вже після вчинення виконавчого напису, у вимозі не було вказано про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, на підтвердження факту безспірності нотаріусу не були надані всі документи.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2010 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, з якими позичальник була ознайомлена, що підтверджується її підписом (а. с. 25).

16 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис серія НМО 780562, зареєстрований в реєстрі за №2710, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми в розмірі 54 118,95 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.10.2010 за період з 06 жовтня 2010 року по 10 квітня 2017 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18575,65 грн., нарахованих відсотків у розмірі 14240,19 грн., нарахованої пені у розмірі 17299,83 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 950 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., відсоток від суми заборгованості у розмірі 2553,28 грн.

У виконавчому написі зазначено про витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. (а.с. 22).

Виконавчий напис №2710 від 16 травня 2017 року був вчинений на підставі копій наступних документів:

- анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 06 жовтня 2010 року,

- розрахунок заборгованості за договором б/н від 06 жовтня 2010 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31 травня 2015 року,

- розрахунок заборгованості за договором б/н від 06 жовтня 2010 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 10 квітня 2017 року,

- письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 06 жовтня 2010 року з доказами направлення вимоги на адресу ОСОБА_4,

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

- статут ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.21-50).

На підставі виконавчого напису від 16.05.2017 №2710 державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_5 07 липня 2017 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постановлено стягнути з боржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 55 918,95 грн., виконавчий збір у розмірі 5591,89 грн. (а.с.7).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 ОСОБА_6 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 ОСОБА_6 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 ОСОБА_6 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 ОСОБА_6 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №2710 від 16 травня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 06 жовтня 2010 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладався окремий кредитний договір, а було заповнено лише анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, з якої неможливо встановити, на підставі яких умов договору позичальнику нараховувались проценти за користування кредитом, що відображено у розрахунках заборгованості за договором б/н від 06 жовтня 2010 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31 травня 2015 року та станом на 10 квітня 2017 року ( а.с.25-29).

Із анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 06 жовтня 2010 року вбачається, що вказана анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становлять кредитний договір.

Проте, при зверненні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 для одержання виконавчого напису не були додані оригінали вказаних складових частин кредитного договору, що є порушенням п. 2 Переліку документів, а нотаріус всупереч вимогам п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису не перевірив належним чином, чи подано на обґрунтування стягнення необхідний обсяг передбачених Переліком документів.

З виконавчого напису №2710 від 16 травня 2017 року також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить 2378 днів, а саме з 06 жовтня 2010 року по 10 квітня 2017 року, хоча згідно з наданими розрахунками заборгованості за договором б/н від 06 жовтня 2010 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, які були надані нотаріусу і на підставі яких нарахована заборгованість, наведений розрахунок починається з 27 липня 2012 року, і з цього ж дня їй нараховуються проценти на вказану заборгованість.

Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини справи, в результаті чого дійшов помилкового висновку про безспірність заборгованості.

В той же час колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 50 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; права та обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обовязки.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, висновок суду першої інстанції, що Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області є неналежним відповідачем по вказаному позову, а тому у позові до нього слід відмовити, ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. за подання позовної заяви, 960 грн. 00 коп. - за подання апеляційної скарги, а всього - 1600 грн. 00 коп. слід стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасувати.

Прийняти в цій частині постанову наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 серія НМО 780562 від 16 травня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2710, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» суми в розмірі 54 118,95 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 06 жовтня 2010 року за період з 06 жовтня 2010 року по 10 квітня 2017 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18575,65 грн., нарахованих відсотків у розмірі 14240,19 грн., нарахованої пені у розмірі 17299,83 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 950 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2553,28 грн.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 1600 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_6