Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивувала тим, що з 18 лютого 2003 року позивач ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем кімнати №122 в гуртожитку по вулиці Центральній (колишня Леніна) в будинку №8 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. На підставі рішення Дніпрорудненської міської ради №11 від 18.02.2003 року їй був виданий орден на право зняття жилого приміщення в гуртожитку. За даною адресою вона зареєстрована та постійно мешкає. Разом з нею до ордеру був вписаний її старший син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10 листопада 2007 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області. 05 березня 2010 року у них народився син ОСОБА_4. ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 також були зареєстровані за її місцем проживання. 25.12.2014 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. З початку 2015 року відповідач пішов з сімї та припинив спілкування з позивачем та їхнім сином, та тривалий час не проживає у вказаному приміщенні. Останнє його місце проживання, яке відоме позивачу, адреса його матері ОСОБА_5: Запорізька область, Вільнянський район, село Купріянівка, вул. Степна, буд.24. Відповідач не проживає з позивачем, тому його реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє позивачу розпоряджатись квартирою на власний розсуд, та обмежує її законні права, тому вона звернулася до суду, щоб визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення.

Ухвалою Василівського районного суду від 04 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, але від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд цивільної справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання призначені на 30.07.2018 року та 17.08.2018 року не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, належним чином за місцем реєстрації повідомлений про розгляд справи,

поштові конверти з судовими викликами повернуті за закінченням строку зберігання.Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечує.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником кімнати 122 у житловому будинку №8 по вул. Центральна (Леніна) в місті Дніпрорудне, Василівського району Запорізької області, що підтверджено ордером №6 на житлову площу в гуртожитку, виданого на підставі розпорядження Дніпрорудненської міської ради №11 від 18.02.2003 року (а.с.15).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.12.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.16).

Як вбачається із довідки Виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №1681 від 23.05.2018 року, а також відповіді виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №19/478 від 23 червня 2018 року на запит суду, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17, 22).

З актів перевірки реєстрації та проживання від 23 травня 2018 року комісії у складі депутата Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_7 та сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, засвідченого спровідним спеціалістом ОСОБА_11, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, 05.03.2010 року народже6ння, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, але фактично ОСОБА_2 відсутній з 2015 року (місце знаходження невідоме). На протязі 2015-2018 років не зявлявся, речей особистих за даною адресою не має (а.с.18).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч.ч.1,2ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може

бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2).

Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 колишній чоловік позивача, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, що належить позивачу, проте більше року (з 2015 року)без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №122 в житловому будинку 8 по вулиці Центральна в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може

бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_13