Справа № 540/506/17
Номер провадження 2/540/28/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

правонаступника позивача ОСОБА_1

представника правонаступника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_1, до Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

відповідно до ч.1 ст.268 ЦПК України в судовому засіданні 07.06.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 липня 2016 року помер його батько ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина і він належним чином прийняв її за першою чергою спадкування за законом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства у с. Калинівка Машівського району. Інший спадкоємець його мати та дружина померлого ОСОБА_4, заявила про відмову від спадщини. Також батькові належала на праві власності земельна ділянка площею, 0,13 га, розташована в с. Калинівка по вул. Гагаріна,44, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку та на будинок, розташований на ній, нотаріус відмовила, оскільки згідно наданих документів, житловий будинок знаходиться у спільній сумісній власності та належить: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6. А за довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», ОСОБА_7 є власником 1/5 частини будинку. Тобто, немає підтверджуючого документа про перехід права власності спільної сумісної в спільну часткову. Крім цього, ОСОБА_7 надано право на земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Калинівка по вул. Гагаріна,44. За відомостями Дмитрівської сільської ради вказаний будинок відносився до колгоспного типу двору, членами якого були: голова двору ОСОБА_7, дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_3, донька ОСОБА_3, онука ОСОБА_8, Зять ОСОБА_6

У 2000 році на будинок видано свідоцтво про право власності, згідно якого він належить вказаним вище громадянам на праві приватної власності. Це свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради від 30.11.2000 року № 109. Разом з тим, позивач стверджує, що вказане рішення не існує. А відтак, свідоцтво про право власності не може вважатися законним та порушує його право власності на частину майна колгоспного двору, в якому йому належить 1/3 частка.

Крім того, приблизно з 1988 року його сестра ОСОБА_9 зі своєю донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 взагалі проживали окремо у будинку, по сусідству з будинком № 44, що належав ОСОБА_10, та жодної участі у веденні спільного господарства з ним та його батьками не брали. Однак виписка з по господарської книги № 5 Дмитрівської сільської ради особовий рахунок № 376 свідчить, що у житловому будинку головою якого значився ОСОБА_7 станом на 01.01.1986, 01.01.1987,01.01.1988, 01.01.1989, 01.01.1990 року та на 01.06 цих же років проживали ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_6 Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 одночасно проживали в двох житлових будинках, що не відповідає ні дійсності, ні вимогам закону. Згідно іншої виписки з по господарської книги № 9 Дмитрівської сільської ради особовий рахунок № 77 у спірному житловому будинку станом на 01.01.1991 року проживали ОСОБА_7 голова колгоспного двору, ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_11 ці записи вважає такими, що підтверджують їхнє право приватної власності на житловий будинок, розміри їхніх часток в майні колгоспного двору становили 1/3 частці у кожного. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 жодного відношення до цього майна не мали, оскільки не використовували майно двору для ведення підсобного господарства та для сімейних потреб, права на частки в ньому не набули. Вони не беруть участі в утриманні будинку по цей час, не цікавляться ним, місце проживання ОСОБА_6 взагалі не відоме, а ОСОБА_8 постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У звязку з наведеним позивач просить: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок від 08.12.2000 року, видане на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 30.11.2000 року № 109; визнати за ним, як колишнім членом колгоспного двору, право власності на 1/3 частину житлового будинку по вулиці Гагаріна,44 в с. Калинівка Машівського району Полтавської області, та на 1/3 частку указаного будинковолодіння в порядку спадкування за першою чергою спадкування за законом після померлого 18 липня 2016 року батька ОСОБА_7, а всього на 2/3 частки вказаного будинковолодіння; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею, 0,13 га, розташовану в с. Калинівка Машівського району Полтавської області, вул. Гагаріна,44, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:001:0205 в порядку спадкування за першою чергою спадкування за законом після померлого 18 липня 2016 року батька ОСОБА_7

30 вересня 2017 року позивач ОСОБА_3 помер (а.с.60) та ухвалою суду від 07.05.2018 року до участі у справі залучено правонаступника позивача - ОСОБА_1 (а.с.115).

В судовому засідання правонаступник позивача та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, пояснивши, що батько позивача ОСОБА_7 проживав з позивачем та дружиною в с.Калинівка, вул.Гагаріна, 44, позивач належним чином прийняв спадщину, натомість на свою частку як члена колгоспного двору та частку за померлим батьком у вказаному домоволодінні не мав можливості оформити, оскільки свідоцтво про право власності було видано на батька та на відповідачів, які ніколи не були членами колгоспного двору за вказаною адресою, проживали в іншому будинку та за книгою погосподарського обліку були членами іншого колгоспного двору в цьому ж селі.

ОСОБА_1 також пояснила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виїхали з села Калинівка в 1987 році та повернулися за кілька років в інший будинок.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином та завчасно за зареєстрованим місцем проживання, відповідачі-2, 3 позов визнають, відповідач-1 та третя особа покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши правонаступника позивача та її представника, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 18 липня 2016 року помер ОСОБА_7, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 331850 від 21.07.2016 (а.с.135).

Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_7 являється ОСОБА_3, позивач по справі, який вчасно прийняв спадщину, що стверджується заявою від 17.11.2016 (а.с.127) та заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3, поданими до Машівської ДНК 22.11.2016 року (а.с.132,133,136) про відмову від прийняття спадщини.

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 02-38/136 від 27.03.2017, за погосподарською книгою № 6 особовий рахунок № 02-0471-1 по Дмитрівській сільській раді, гр. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав на момент смерті в с. Калинівка Машівського району Полтавської області разом із дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

09.03.2017 року ОСОБА_3, позивачу по справі, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:001:0206, на території с. Калинівка Машівського району Полтавської області, вулиця Гагаріна, що належала спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 031971 (а.с.7).

Як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.03.2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину в житловому будинку № 44 по вулиці Гагаріна з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0,1300 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Калинівка Машівського району Полтавської області, у звязку з відсутністю підтверджуючих документів про перехід права власності з спільної сумісної в спільну часткову. В постанові зазначено, що ОСОБА_3 надав правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок у якому зазначено, що будинок знаходиться у спільній сумісній власності та належить: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 А в довідці № 1455 від 23 лютого 2017 року ПП БТІ «Інвентаризатор» зазначено, що підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності на 1/5 частину виданого виконкомом Дмитрівської сільської ради 08 грудня 2000 року на імя ОСОБА_7 Крім цього, ОСОБА_7 надано право на земельну ділянку площею 0,1300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Калинівка, вул. Гагаріна,44 (а.с.8).

Відповідно до положень чинного на той час ЦК України 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із погосподарських книг.

За довідкою Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 02-38/137 від 27.03.2017, згідно погосподарської книги № 5 особовий рахунок № 376 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 року є : голова колгоспного двору ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 18.07.2016 року, дружина, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, син, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочь, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, внука, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, зять, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.9).

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 031971 від 17 червня 2002 року. ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га на території с. Калинівка Машівського району Полтавської області, для обслуговування житлового будинку, госп. будівель та споруд і ведення особистого селянського господарства (а.с.10).

08 грудня 2000 року виконкомом Дмитрівської сільської ради видане свідоцтво про право власності на житловий будинок в с. Калинівка по вулиці Гагаріна,44, відповідно до якого він належить ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради від 30 листопада 2000 року (а.с.14).

09.02.2017 року на указаний будинок виготовлено технічний паспорт (а.с.22-25) та обєкт в цілому складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 44,9 кв.м., житловою 23,3 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, сарай літ.Ж, погріб вхідний літ.З, колодязь питний №1, ворота огорожі №2, огорожа №3.

За повідомленням Архівного сектору Машівської РДА № 01-35/70 від 08.06.2017, у книзі протоколів засідань виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області за 2000 рік рішення про оформлення права приватної власності на житловий будинок в с. Калинівка Машівського району Полтавської області по вулиці Гагаріна,44 на ОСОБА_3 не виявлено (а.с.15).

Згідно виписки з погосподарської книги № 5 Дмитрівської сільської ради особовий рахунок № 375 у житловому будинку, що належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого значився ОСОБА_10, станом на 01.01.1986, 01.01.1987, 01.01.1988, 01.01.1989, 01.01.1990 та станом на 01.06 цих же років проживали: ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15 (а.с.16).

Згідно виписки з погосподарської книги № 5 Дмитрівської сільської ради особовий рахунок № 376 у житловому будинку, що належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого значився ОСОБА_7, станом на 01.01.1986, 01.01.1987, 01.01.1988, 01.01.1989, 01.01.1990 та станом на 01.06 цих же років проживали: ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15 (а.с.17-18).

За випискою з погосподарської книги № 9 особовий рахунок № 77 по Дмитрівській сільській раді, у житловому будинку, що належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого значився ОСОБА_7, станом на 01.01.1991 проживали: ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ч.2 ст. 123, ЦК 1963 року діючих станом на 01.07.1990р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Такий висновок ґрунтується на рекомендаціях, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Частиною 2 ст. 120 цього Кодексу передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Таким чином, ураховуючи зазначені вище норми Закону, оскільки з наданих виписок з погосподарських книг дійсно убачається, що членами колгоспного двору за даресою с.Калинівка, вул.Гагаріна, 44 станом на 01.07.1990 року були позивач та його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та отже вони мають частки у майні колгоспного двору по 1/3 кожен, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були членами колгоспного двору за іншою адресою, приймаючи до уваги відсутність в архіві відомостей про рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради, на підставі якого видано оспорюваний правовстановлюючий документ, суд приходить до висновку що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 08.12.2000 року, видане на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 30.11.2000 року № 109 слід визнати недійсним та скасувати.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Пунктом 1 Глави 13 розділу ІІ цього Порядку передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, в т.ч., якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

За таких обставин, суд вважає, що у позивача існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок в нотаріальній конторі, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки інший передбачений законодавством спосіб набуття позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування відсутній, позивач, відповідач ОСОБА_4 та померлий батько позивача ОСОБА_7 як члени колгоспного двору мають рівні частки в майні двору, позивач являється єдиним спадкоємцем померлого батька ОСОБА_7 та належним чином прийняв спадщину, не маючи можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі звернувся до суду та помер, а тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і за його правонаступником ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частки будинковолодіння та на земельну ділянку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_1, до Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок від 08.12.2000 року, видане на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 30.11.2000 року № 109.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку по вулиці Гагаріна,44 в с. Калинівка Машівського району Полтавської області, як колишнім членом колгоспного двору, та на 1/3 частку указаного будинковолодіння в порядку спадкування після померлого 18 липня 2016 року ОСОБА_7, а всього на 2/3 частки вказаного будинковолодіння.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею, 0,13 га, розташовану в с. Калинівка Машівського району Полтавської області, вул. Гагаріна,44, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:001:0205 в порядку спадкування після померлого 18 липня 2016 року ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3, 24.07.1959 р.н, с. Калинівка Машівського району Полтавської області, помер 30.09.2017 р. згідно свідоцтва про смерть виданого 03.10.2017 р. Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області, серія I-KE № 357195.

Правонаступник позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_10, паспорт громадянина України серія КО № 265181 виданий Машівським РВ УМВС України в Полтавській області 24.12.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач 1 Дмитрівська сільська рада Машівського району Полтавської області, місцезнаходження: с.Дмитрівка Машівського району Полтавської області, .

Відповідач 2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.Калинівка Машівського району Полтавської області, паспорт громадянина України серія КН № 264951, інші відомості відсутні.

Відповідач 3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_11, інші відомості відсутні.

Відповідач 4 ОСОБА_6, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_10, інші відомості відсутні.

Суддя С.М.Косик

Повний текст рішення складено 11.06.2018.