РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

06 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкова М.А. за участі секретаря судового засідання Когут С.І., позивачки ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.

В позові зазначають, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях (по 1/3 частині) належить громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5. Квартира була приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

На теперішній час окрім власників квартири, за цією адресою також зареєстрована, однак не проживає, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є донькою ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_1. Відповідачка ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі з 2007 року, мешкає в Польші, жодних звязків з родичами не підтримує, її точне місцезнаходження позивачам невідоме. Зазначений факт підтверджують актом складеним сусідами позивачів.

В позові зазначено, що реєстрація ОСОБА_4 в квартирі має формальний характер, але порушує права позивачів та сумісних власників, щодо вільного розпорядження власністю, більш того, змушує витрачати особисті кошти на комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території за особу, яка не проживає в квартирі.

Разом з тим, відповідачка залишається зареєстрованою у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права власників.

Посилаючись на вказані обставини позивач просять суд визнати відповідачку ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справу за його відсутності наполягав на задоволенні позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали вказали, що реєстрація ОСОБА_4 понад 11 років без її фактичного там проживання порушує права власників та повинна бути припинена. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник третьої особи департаменту реєстраційних послуг ЗМР надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов відповідно до вимог ст.178 ЦПК України та зустрічного позову відповідно до ст.193 ЦПК України, не надав. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, є обґрунтованим письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Як вбачається з долучених матеріалів квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях (по 1/3 частині) належить громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5. про що свідчить свідоцтво про право власності № 21778 від 05.10.2007 року видане Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Згідно наданої на запит суду відповіді, щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що остання зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно акту що складено в присутності сусідів позивачів, а саме: ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_7, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, відповідачка ОСОБА_4 не проживає та взагалі зявляється за місцем своєї реєстрації з 2007 року.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 які надавши аналогічні одне одній пояснення показали суду, що є сусідами позивачів, знають, що у квартирі ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_3, його донька ОСОБА_1 та онука, ОСОБА_5. Свідки повідомили суду, що донька ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою не мешкає, останній раз зустрічали відповідачку яка на даний момент постійно мешкає за межами України декілька років тому. Як відомо свідкам позивачі не перешкоджали відповідачці користуватись спірним житлом та остання на нього не претендує.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

На запит суду Державною прикордонною службою України надано інформацію про перетинання відповідачкою, громадянкою України, ОСОБА_4 державного кордону, а саме: 07.08.2016 року виїзд, 24.12.2016 року вїзд; 08.04.2017 року - виїзд, 23.12.2017 року вїзд; 08.01.2018 року виїзд.

Таким чином зміст вказаної відповіді підтверджує факти викладені в позовній заяві та покази свідків.

З досліджених доказів, судом встановлено, що відповідачка відсутня в зазначеному приміщенні більше року без поважних причин, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, в зазначеному приміщенні відповідачка проживала, як член сім'ї власників житла.

Зібрані докази не містять відомостей щодо поважності причин відсутності ОСОБА_4, понад встановлені ст. 405 ЦК України строки, у квартирі АДРЕСА_5.

За таких обставин суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн., що підтверджено квитанцією наявною в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 13, 89, 247, 258, 259, 263-265, 274, 280-289 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність» , суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений при звернені до суду судовий збір в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Голубкова М.А.