Провадження № 2о/200/214/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є рідною донькою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявник є студенткою ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», та звернулась до ЦО УПФУ в м. Дніпрі з заявою про оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Однак отримала відповідь про те, що для розрахунку пенсії по втраті годувальника в страховий стаж ОСОБА_2 не враховано періоди роботи з 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року, оскільки відсутні назви організацій при прийомі на роботу, накази при прийомі та звільненні з роботи, а також запис про звільнення не завірено печаткою, а тому право на пенсію по втраті годувальника відсутнє. Заявник вказує, що її батько працював в період часу з 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» , про що є відмітка в трудовій книжці, завірена печаткою кооперативу, є номера наказів про його прийняття та звільнення з роботи. В період часу з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року її батько працював у приватного підприємця ОСОБА_3 майстром по відновленню емальованих покриттів, про що можуть підтвердити свідки.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт того, що її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працював у період часуз 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року у приватного підприємця ОСОБА_3 майстром по відновленню емальованих покриттів.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу в її відсутність, надала письмові заперечення на заяву. В запереченнях зазначила, що страховий стаж померлого годувальника склав 9 років 08 місяців 05 днів. В розрахунок страхового стажу при призначенні пенсії не увійшли періоди роботи: з 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» - оскільки відсутня назва організації при прийомі на роботу, та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року - оскільки відсутня назва підприємства при прийомі на роботу, відсутні накази прийому на роботу та звільнення з роботи, а також запис про звільнення не завірено печаткою. Вказує, що оскільки чинним законодавством передбачено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу, для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», ці факти не можуть встановлюватися в порядку окремого провадження.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2.

ОСОБА_1 є студенткою ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», що підтверджується довідкою № 191 від 16.03.2017 року, за підписом декана факультету ПЦБ ОСОБА_4

На звернення заявниці щодо права на призначення пенсії по втраті годувальника ЦО УПФУ в м. Дніпрі листом від 17.10.2017 року повідомив, що для розрахунку пенсії по втраті годувальника в страховий стаж ОСОБА_2 не враховано періоди роботи з 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року, оскільки відсутні назви організацій при прийомі на роботу, накази при прийомі та звільненні з роботи, а також запис про звільнення не завірено печаткою.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок

пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Згідно п.2.26 Інструкції № 58 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно п.2.27 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2, записи в ній за № 5 та 6 про роботу у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба», та записи № 9 та 10 про роботу у приватного підприємця ОСОБА_3 вищевказаним вимогам не відповідають.

Разом з тим, в судовому засіданні були опитані свідки, які підтвердили, що ОСОБА_2 дійсно працював у зазначений період часу у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба». Так, свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працював з ОСОБА_2 в одному кооперативі з 02.07.1990 року, це було у них обох офіційне місце роботи, інших документів на підтвердження цього факту, окрім запису в трудовій книжці, немає.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці ОСОБА_5, представленій свідком у судове засідання, дійсно міститься запис № 27 про прийняття на роботу маляром ІІІ розряду до кооперативу «Дружба» з 02.07.1990 року.

В судовому засіданні була також опитана свідок ОСОБА_6, яка є сестрою померлого ОСОБА_2, та яка підтвердила, що її брат працював у кооперативі «Дружба» у вказаний проміжок часу. В подальшому, в 1992 році по 1998 рік її брат та її батько ОСОБА_3 організували підприємство та займалися реконструкцією ванн.

Таким чином, на думку суду, доводи заявника щодо роботи її батька з 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба», знайшли в судовому засіданні підтвердження достатніми доказами.

Стосовно вимог про встановлення факту роботи ОСОБА_2 з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року у приватного підприємця ОСОБА_3 майстром по відновленню емальованих покриттів, суд зазначає наступне.

В трудовій книжці ОСОБА_2 містяться записи № 9 та 10 про роботу у приватного підприємця ОСОБА_3, а саме: № 9 - 23.11.1992 року прийнятий на роботу майстром по реставрації полімерних покриттів, приватний підприємець ОСОБА_3; № 10 - 20.05.1998 року звільнений, ОСОБА_3 Графа трудової книжки № 4 - на підставі чого внесено запис - не заповнена, печатка відсутня.

За клопотання позивача, ухвалою суду від 11 червня 2018 року витребувано з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відомості щодо того, чи був зареєстрований приватний підприємець ОСОБА_3 в Чечелівському районі м . Дніпро з 1992 по 1998 рік.

На вимогу суду отримана відповідь від 02.07.2018 року за підписом директорі департаменту міськради ОСОБА_7, з якої вбачається, що згідно з відомостями Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності м. Дніпропетровська, який формувався виконкомами районних у місті Дніпропетровську рад станом на 01.07.2004, ОСОБА_3 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності виконкомом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська 01.10.1992 за адресою АДРЕСА_1. Державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 скасовано 02.11.1998 року.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла підтвердження обставина, що ОСОБА_3 дійсно у відповідності з вимогами законодавства був зареєстрований та законно займався підприємницькою діяльністю. Факт роботи у нього ОСОБА_2 в означений період часу підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працював у період часуз 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року у приватного підприємця ОСОБА_3 майстром по відновленню емальованих покриттів, необхідно заявнику з метою подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт того, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працював у період часуз 02.07.1990 року по 20.09.1990 року у кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Дружба» та з 23.11.1992 року по 20.05.1998 року у приватного підприємця ОСОБА_3 майстром по відновленню емальованих покриттів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску