Справа № 289/1304/18
Номер провадження 2/289/730/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 08.09.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначив, що вони з відповідачкою з вересня 2014 року не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.

Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Мікропуло) ОСОБА_4 з 08.09.2007 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 08.09.2007 серії 1-БК № 066294 (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 05.09.2012 серії 1-ТП № 176974 (а.с.6).

Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем з вересня 2014 року не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Положеннями ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Враховуючи те, що позивач просив місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 визначити місце проживання матері, та те, що відповідач повністю визнала позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини слід визначити місце проживання її матері.

Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115, 160 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Мікропуло) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 08.09.2007 відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва, актовий запис № 1042 розірвати.

Прізвище відповідача після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Мікропуло».

Після розірвання шлюбу, визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)