Справа № 181/440/18
Провадження № 2/181/157/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2018 р. с.м.т. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

10 травня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2018 року в звязку із закінченням терміну повноважень судді Гончаренка О.О. новим суддею являється ОСОБА_3

Ухвалою від 30 липня 2018 року зазначену вище справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 11.00 годину 22 серпня 2018 року.

Згідно ухвали суду від 22 серпня 2018 року клопотання представника акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про проведення судового засідання у цій справі до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання відкладено до 10.00 години 12 вересня 2018 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 11 листопада 2010 року з

ОСОБА_2 було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі

15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які складають договір, відповідач ознайомлена про що мається її підпис. ОСОБА_2 надала згоду щодо встановлення та зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Згідно заяви відповідача вона проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі, а визнання угоди ОСОБА_2 а факт користування нею картрахунку та використання кредитних коштів. Позивач забезпечив ОСОБА_2 можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У разі виникнення прострочених зобовязань сплачується пеня та нараховуються відсотки. Відповідно до умов договору відповідач доручив банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснення ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в частині з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. А також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановленими цими договорами. У звязку із порушенням зобовязання за кредитним договором станом на 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 має перед позивачем заборгованість в розмірі 180551,77 гривень, з яких: 14953,10 гривень - заборгованість за кредитом, 162300,05 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3298,62 гривень заборгованість за пенею та комісією. Від зазначеної суми заборгованості віднімається 44921,01 гривень, які були стягнуті рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року. Різниця становить 135630,76 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 гривень фіксована частина та 6781,54 гривень процентна складова. Сума заборгованості до стягнення становить 142912,30 гривень.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 зазначену вище заборгованість на користь ПАТ КБ «Приват Банк» та судові витрати.

Представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з Павлоградського міського суду Дніпропетровської області підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала повність, надала квитанції про погашення заборгованості та виконавчого збору та відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що підстав для задоволення позову немає. Вказується, що заявлена сума процентів, що нарахована позивачем є необґрунтованою і недоведеною. Умовами договору дійсно передбачено право банку проводити зміни тарифів, однак банк зобовязаний не менш ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Наголошується, що ні кредитним договором, ні умовами та правилами надання банківських послуг не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити її розмір за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру її збільшення. Визначена сторонами процентна ставка 30% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотримання вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Заявлена сума відсотків до стягнення в розмірі як понад 162000,00 тисячі гривень є завищеною, а нарахована без правових підстав пеня та штраф може бути віднесено до подвійної відповідальності за одне й теж правопорушення, що заборонено законом. ОСОБА_2 зауважує, що вона сплачує заборгованість за рішенням суду та з її заробітної плати утримується 20% грошових коштів кожного місяця. Надано квитанції про сплату виконавчого збору та заборгованості по кредиту. Просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У відповіді на відзив позивач посилається на обґрунтованість заявленої заборгованості за кредитом, яка утворилась внаслідок порушення умов кредитного договору, а також умов та правил надання банківських послуг. Просять задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:

На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем анкета-заява №181973024 від 11 листопада 2010 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку.

За розрахунком заборгованості за договором б/н від 11 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та клієнтом ОСОБА_2 вбачається, що остання станом на 28 лютого 2018 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 180551,77 гривень, з яких: 14953,10 гривень - заборгованість за кредитом, 162300,05 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3298,62 гривень заборгованість за пенею та комісією. Від зазначеної суми заборгованості віднімається 44921,01 гривень, які були стягнуті рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року. Різниця становить 135630,76 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 гривень фіксована частина та 6781,54 гривень процентна складова. Сума заборгованості до стягнення становить 142912,30 гривень.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/472/16-ц від 28 липня 2016 року підтверджується, що з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 листопада 2010 року у розмірі 44921,01 гривня. Вирішено питання судових витрат.

Випискою по кредитному рахунку підтверджується використання

ОСОБА_2 коштів за період з 11 листопада 2011 року по 06 серпня 2018 рік.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне.

Позивач просить одночасно стягнути заборгованість за кредитом, пеню та штраф, не враховуючи при цьому, що цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штрафи, що визначені п. 2.1.1.7.6. Правил, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом із пенею за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Питання щодо недопустимості подвійного стягнення неустойки за порушення виконання грошового зобов'язання узгоджується із правовими позиціями ВС України, які викладені в постанові суду у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Таким чином, так як банк не врахував вищевикладеного та не звернув увагу, що за умовами даного кредитного договору штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, а тому суд відмовляє банку в стягненні штрафу, тобто як його фіксованої частини у розмірі 500 гривень, так і його процентної складової у розмірі 6781,54 гривень. Крім цього розмір заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає стягненню з урахуванням різниці, яка була вже стягнута за рішенням Межівського районного суду від 28 липня 2016 року.

В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на користування кредитом, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1.1.7.42 договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. Оскільки відповідачем по справі зобовязання за кредитним договором не виконане належним чином, строк дії договору не закінчився.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в частині стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за вирахуванням суми стягнутих процентів за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій слід відмовити, оскільки це питання було вирішено рішенням суду, про що зазначалося вище.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2143,68 гривень, які відповідно до ст.141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2036,57 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 612, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1д, 01001, ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації вул.Покровська, 36, смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» , заборгованість за договором б/н від 11 листопада 2010 року в розмірі 135771,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» , понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати при розгляді справи в суді в розмірі 2036,57 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_3