Номер провадження 22-ц/775/835/2018
Категорія: 57
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Кішкіної І.В., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року (суддя Фоміна Ю.В.) у цивільній справі № 234/107/17 за позовом Шиліної - ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 року Шиліна - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3, в якому просила суд зобовязати відповідача прийняти придбаний нею товар згідно накладної №17-114 від 21.04.2017 року та повернути їй грошові кошти в сумі 6700 грн., посилаючись на наступне. 21.04.2017 року вона звернулася до меблевого салону «Стильні меблі», який належить відповідачу ФОП ОСОБА_3, для придбання дитячого двоповерхового ліжка «Том», виготовленого з масиву бука виробника фабрики «Дрімка». Оскільки товару в наявності не було, за пропозицією продавця вона зробила замовлення, сплатила аванс в сумі 2100 грн., в підтвердження чого відповідач виписав їй накладну, де зазначив найменування замовленого товару та його ціну 6700 грн. 02.06.2017 року вона отримала замовлений товар після сплати відповідачу його вартості в розмірі 6700 грн. Розпакувавши придбаний товар вдома, вона виявила, що комплектуючі деталі ліжка різко відрізняються за кольором. Це їй не сподобалося, у звязку з чим вона вирішила повернути придбаний товар. 09.06.2017 року, на підставі п.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», вона звернулася до відповідача з вимогою прийняти товар та повернути їй кошти. Згідно відповіді від 15.06.2017 року відповідач відмовив їй, пославшись на те, що даний товар є належної якості та не підлягає поверненню, оскільки відноситься до Переліку товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню, який затверджений постановою КМУ № 172 від 19.03.1994 року. З діями відповідача позивачка не згодна, вважає їх неправомірними та такими, що порушують її права як споживача. Посилання відповідача на постанову КМУ № 172 від 19.03.1994 року вважає безпідставним, оскільки затверджений зазначеною постановою перелік товарів, які не підлягають обміну та поверненню, не містить такого виду товару як меблі.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживачів задоволено повністю. Зобовязано ФОП ОСОБА_3 прийняти від ОСОБА_1 придбаний нею товар та повернути ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6700 грн.

Відповідач ОСОБА_2 з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Шиліної ОСОБА_4 до нього, з підстав:

-неналежної оцінки доказів: споживач не довів, що товар не був у споживанні. Зобов»язавши відповідача прийняти товар та повернути гроші, суд порушив ст. 707 ЦК України, не вирішив, чи повинна позивачка повернути товар, хто і яким чином повинен перевірити якість товару на день виконання.;

-порушення норм матеріального права: суд зробив неправильний висновок, що спірне ліжко не входить до переліку товарів, що не підлягають обміну, затвердженому постановою КМУ №172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів». Вони виконали замовлення споживача на натуральний колір ліжка, яке було виготовлено під індивідуальний розмір, визначений споживачем, тому воно не може бути повернуто продавцю , зважаючи на те, що товар є належної якості.

Позивачка ОСОБА_6 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права. Всім доказам надана належна оцінка, суд правильно застосував норми постанови КМУ №172 від 19.03.1994 року. Ліжко не можна вважати пиломатеріалом, оскільки воно є готовим виробом, придбаним нею за каталогом.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнала, просила відмовити в її задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач, у відповідності до ч.5 ст. 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_7, за заявою якої судове засідання з 30.05.2018 року відкладалося на 12.06.2018 року, в судове засідання вдруге не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2М.в судове засідання не з»явився, подав суду заяву про перенесення судового засідання в зв»язку з відрядженням, доказів якого суду не надав, тому неявка його в судове засідання визнана судом без поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відносини між сторонами регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» та постановою КМУ №172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів». Сторони уклали договір купівлі-продажу ліжка, 02.06.2017 року покупець сплатила продавцю його вартість в сумі 6700 гривень. Продавець передав ліжко покупцю. 09.06.2017 року покупець направила на адресу продавця вимогу про бажання повернути ліжко, так як воно не відповідало заявленому кольору. Суд врахував, що товар є належної якості, однак споживач має право на його повернення. Відповідач не довів, що товар був у споживанні. Іншим чином, ніж зобов»язати продавця виконати вимоги закону, а саме прийняти товар та повернути покупцю сплачені за нього кошти, чим захистити права споживача,- неможливо.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до накладної №17-114 від 21.04.2017 року позивачка ОСОБА_6 придбала у меблевому салоні «Стильні меблі» ФОП ОСОБА_3 двоповерхове ліжко «Том», виготовлене Н тон бук, 90Х190 в кількості 1 шт., шухляди-2 шт., та 02.06.2017 року сплатила його вартість в розмірі 6700 гривень (а.с.4).

09.06.2017 року позивачка ОСОБА_6 направила на адресу продавця-відповідача по справі вимогу (претензію), якою просила повернути сплачену нею суму за товар в розмірі 6700 гривень, оскільки при його розпакуванні вона виявився істотний недолік, - різний колір за відтінком, який не відповідає замовленому (а.с.2).

15.06.2017 року відповідач ФОП ОСОБА_3 надав відповідь на претензію покупця ОСОБА_1 від 09.06.2017 року, в якій підтвердив, що позивачка 21.04.2017 року замовила двоповерхове ліжко «Том» з масиву натуральної деревини бук. Безпосередньо нею був обраний колір окрасу деревини - натуральний бук. До ліжка вона замовила додаткову комплектацію, а саме дві шухляди для білизни. Ліжко виготовлялося під індивідуально підібраний нею розмір спального місця 90Х190. 02.06.2017 року покупець отримала замовлене ліжко в належній якості та комплектації. Товар був вивезений покупцем 02.06.2017 року самостійно. На момент звернення позивачки 09.06.2017 року о 18 годин 30 хвилин і відповіді відповідача ліжко знаходиться в її користуванні. Замовлення позивачки є індивідуальним, вона обрала колір, розмір, комплектацію. Товари, які виготовляються під індивідуальне замовлення, поверненню не підлягають, оскільки даний товар відноситься до Переліку товарів додатку №3 Постанови КМУ №172 від 19.03.1994 року (Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню) (а.с.3).

Відповідно до письмової заяви представника відповідача ОСОБА_2 від 09.01.2018 року, на момент звернення покупця ОСОБА_1 09.06.2017 року з приводу повернення коштів і на теперішній час двоповерхове ліжко «Том» з масиву натуральної деревини бук, придбане позивачкою, не було представлено до меблевого салону «Стильні меблі» для огляду на предмет пошкоджень та збереження товарного вигляду товару. Стан продукції невідомий. Керівництво меблевого салону не проти обміняти чи повернути кошти за придбаний товар покупцеві, але тільки після його огляду, який можливий після транспортування ліжка покупцем в меблевий салон. (а.с. 42-43).

Відповідно до ст. 698 Цивільного Кодексу України, за договором роздрібної купівлі - продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.

Відповідно до ст. 700 Цивільного Кодексу України продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв'язку з відсутністю у нього такої інформації.

Відповідно до ст.702 ЦК України, сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). Договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Покупець до передання товару має право відмовитися від договору за умови відшкодування продавцеві витрат, пов'язаних із вчиненням дій щодо виконання договору.

Таким чином, на підставі наданих позивачкою доказів судом встановлений факт укладання між сторонами договору купівлі-продажу ліжка, за яке 02.06.2017 року покупець сплатила продавцю його вартість в сумі 6700 гривень, а продавець передав ліжко покупцю. 09.06.2017 року покупець направила на адресу продавця вимогу про бажання повернути ліжко, так як воно не відповідало заявленому кольору.

Ці обставини сторонами не оспорюються.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів по справі, а саме не доведення споживачем, що товар не був у споживанні, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч ч.1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачка стверджує, що придбане нею у відповідача ліжко у її користуванні не перебуває та зберігається належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не надано жодних доказів, що придбаний товар був у споживанні позивачки та втратив товарний вигляд. Будь-яких активних дій для огляду товару відповідачем не застосовано.

З матеріалів справи вбачається, що такий висновок суду першої інстанції повністю відповідає обставинам по справі та ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів суду ту обставину, що придбаний позивачкою товар був у користуванні.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає не обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неналежності оцінки доказів судом першої інстанції та порушення ст. 707 ЦК України в частині перебування придбаного позивачкою товару у споживанні.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неправильного висновку, що спірне ліжко не входить до переліку товарів, що не підлягають обміну, затвердженому Постановою КМУ №172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Дана норма також міститься і в ст.707 ЦК України, покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. Перелік товарів, які не підлягають обміну або поверненню на підставах, передбачених цією статтею, встановлюється нормативно-правовими актами.

В судовому засіданні позивачка пояснювала, що ліжко вона замовляла як готовий вироб, за каталогом, відповідно до розмірів, які пропонував виробник товару.

Відповідач, в свою чергу, не спростував доводи позивачки.

На підставі наданих сторонами доказів, судом першої інстанції встановлено, що придбаний позивачкою товар був належної якості, але не задовольнив її за кольором, тому, скориставшись правом, наданим споживачу чч. 1,2 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів», вона вирішила розірвати договір та одержати від продавця гроші у розмірі вартості повернутого товару. Такі права споживача є безумовними, оскільки передбачені Законом.

Виключенням є Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку товарів, що не підлягають обміну, затвердженому постановою КМУ від 19.03.1994 року №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», не підлягає обміну (поверненню) плитні матеріали (деревноволокнисті та деревностружкові плити, фанера), нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником) древесноволокністі та древесно стружечні , які нарізані під розмір покупця.

Цей Перелік є вичерпним.

Судом, на підставі наданих сторонами доказів, встановлено, що ліжко споживачем було замовлене як готовий вироб (меблі) за каталогом, відповідно до розмірів, які пропонував виробник товару, тому не може бути віднесено до Переліку товарів, що не підлягають обміну, затвердженому постановою КМУ від 19.03.1994 року №172.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції в цій частині та вважає доводи апеляційної скарги, що ліжко, яке складається із матеріалів, нарізаних під розмір покупця, підпадає під Перелік, такими, що не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції надаючи оцінку доказам по справі, діяв у відповідності до ст. 89 ЦПК України, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині неналежності оцінки доказів судом першої інстанції.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення.

В зв»язку з відхиленням апеляційної скарги відповідача, з вищевикладених підстав апеляційний суд погоджується з доводами позивачки ОСОБА_1, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року за позовом Шиліної - ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складений 13.06.2018 року

суддя- доповідач: