Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 752/8971/17-ц

провадження № 61-1948св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

представник відповідача - Губенко Іван Васильович,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва

від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф., Кулікової С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

(далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2016 року з вини

ОСОБА_3, який керував автомобілем «Volvo FH 12.380», номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої пошкоджено його автомобіль «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo FH 12.380», номерний знак НОМЕР_1, згідно полісу від 07 вересня 2015 року застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 50 тис. грн. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2, від 19 липня 2016 року вартість матеріального збитку склала 50 800 грн 08 коп.

Зазначав, що 5 січня 2017 року він звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 22 лютого

2017 року відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що він провів відновлення автомобіля до його огляду, призначеного страховиком аварійного комісара або експерта, що позбавило можливості страховика визначити розмір завданої шкоди. Вважаючи таку відмову незаконною, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі 50 тис. грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня

2017 року у складі судді Шкірая М. І. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 50 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що у разі виникнення страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись окремо в кожному випадку. Несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.Несвоєчасне звернення позивача до страховика не призвело до неможливості вирішення питання про те, чи є вказана ДТП страховим випадком, оскільки обставини ДТП встановлено постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» задоволено. Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо подачі не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмового повідомлення про ДТП встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України(далі - МТСБ України) зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу. Неподання такого повідомлення позбавило можливості страховика провести огляд автомобіля та визначити розмір шкоди у встановленому законом порядку.

У касаційнійскарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним, необґрунтованим й таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Зазначав, що ним дотримано вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», огляд його автомобіля був проведений відповідним експертом та ним визначено розмір матеріального збитку, завданого йому в результаті ДТП. Розмір збитків встановлено висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2, від 19 липня 2016 року, в якому визначено збитки від пошкодження транспортного засобу в ДТП, що сталася 10 червня 2016 року, а не інші пошкодження, як про це зазначено в рішенні апеляційного суду.

У квітні 2018 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 не було виконано вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яких він повинен був дотримуватись як особа, яка претендує на страхове відшкодування, оскільки не було повідомлено страховика про настання події відповідно до строків, визначених у вказаному законі (пункт 33-1.1 статті 33-1), не було вжито заходів щодо збереження пошкодженого майна в такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, доки його не оглянув призначений страховиком аварійний комісар або експерт. Отже, позивач позбавив страховика можливості для проведення об'єктивного, у передбаченому законодавством порядку, визначення розміру завданих збитків.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2.

10 червня 2016 року на об'їзній дорозі м. Одеси М05-01, 18 км + 100 м сталася ДТП за участю автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volvo FН 12.380», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок вказаної події транспортний засіб «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2, належний позивачу, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» 19 липня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 10 червня 2016 року складає

50 800 грн 08 коп.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада

2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля «Volvo FН 12.380», номерний знак НОМЕР_1, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 вересня 2015 року була застрахована

ПАТ «ХДІ Страхування», назва якого змінена на позачергових загальних зборах акціонерів 29 вересня 2016 року на ПАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно зазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50 тис. грн, розмір франшизи - 0 грн.

Судом також установлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку. Листом від 22 лютого

2017 року № 116 ПАТ «СК «Євроінс Україна» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності на підставі порушення ним Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і проведення відновлення автомобіля до його огляду призначеного страховиком аварійного комісара або експерта, що позбавило можливості страховика визначити розмір заподіяної шкоди.

Районний суд правильно не погодився з такими діями страховика.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 37.1.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), крім іншого, є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБ України) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України: від 16 вересня 2015 року у справі

№ 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції Верховний Суд не вбачає.

З огляду на викладене, оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, порушивши вказані норми матеріального права, не звернув увагу на те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна», сам по собі факт неповідомлення про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення. За таких обставин, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Натомість суд першої інстанції, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення в справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасувати, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк