АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1081/17 Номер провадження 22-ц/786/921/18Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі: Гавриленко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Промінь» в особі голови ФГ Ткаченка ОСОБА_4 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Нелюбівської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що23.01.2009 року в смт. Диканька Полтавської області помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді комбайна зернозбирального, марки СК-5М, 1989 рокувипуску, шасі 779436, двигун №626043, реєстраційний номер 18160НО, трактор колісний, марки МТЗ-80, 1979 року випуску, шасі 0926532, двигун №2713, реєстраційний номер НОМЕР_1 та трактор колісний, марки Т-25А, 1993 року випуску, двигун №1413599, реєстраційний номер 6515ПЛ, сівалка марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску, яке набуте ним по 1/2 частині після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла 12.03.2007 року та сина ОСОБА_8,, який помер 21.02.2000 року. Вказував, що при оформленні спадкових прав на вище вказане спадкове майно було виявлено відсутність правовстановлюючих документів, що перешкоджає йому, як спадкоємцю за заповітом розпоряджатися спадковим майном в цілому на власний розсуд. В звязку з чим позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно після смерті свого діда.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно у вигляді комбайна зернозбирального, марки СК-5М, 1989 року випуску, шасі 779436, двигун №626043, реєстраційний номер 18160НО, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ №085996, трактор колісний, марки МТЗ-80, 1979 року випуску, шасі 0926532, двигун №2713, реєстраційний номер 6525ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120713 та трактор колісний, марки Т-25А, 1993 року випуску, двигун №1413599, реєстраційний номер 6515ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120714, сівалка марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску, як за спадкоємцем такого майна після померлого діда ОСОБА_6.

З даним рішенням суду не погодився голова Фермерського господарства «Промінь» - ОСОБА_9, та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним, та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянтом вказується на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, та те, що даним рішенням порушуються їх права, як власника майна.

Позивачем ОСОБА_5 на подану апеляційну скаргу надано відзив, в якому останній прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, при цьому вказуючи на правильність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні апелянта та його представник, а також позивач, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 23.01.2009 року помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно у вигляді комбайна зернозбирального, марки СК-5М,рік випуску 1989, шасі 779436, двигун №626043, реєстраційний номер - 18160НО, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ №085996, трактор колісний, марки МТЗ-80, рік випуску 1979 року, шасі 0926532, двигун №2713, реєстраційний номер 6525ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120713 та трактор колісний, марки Т-25А, рік випуску 1993 року, двигун №1413599, реєстраційний номер 6515ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120714, сівалка марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску, яке набуте ним по 1/2 частині після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла 12.03.2007 року та сина ОСОБА_8, який помер 21.02.2000 року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.04.2004 року серії ВВС №255334 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.04.2004 року серії ВВС №255333.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після померлої ОСОБА_7 ні сторонами по справі, ні апелянтом не оскаржується.

Спадкодавцем ОСОБА_6, за свого життя, право власності на спірне майно, яке він отримав в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в передбаченому законом порядку належним чином не оформлено, відповідної державної реєстрації не проведено. Згідно уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, спірна сільськогосподарська техніка залишається зареєстрованою за ФГ «Промінь».

Згідно заповіту виданого 04.11.2008 року померлий ОСОБА_6 все належне йому майно заповів повністю заявнику ОСОБА_5 Під час оформлення останнім права власності на спірне майно, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів, державним нотаріусом 19.08.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, було виявлено відсутність правовстановлюючих документів на рухоме майно у вигляді комбайна зернозбирального, марки СК-5М, трактор колісний, марки МТЗ-80, трактор колісний, марки Т-25А, сівалка марки СЗТ-3, а також враховуючи те, що вказане вище майно є спадковим. Тому, відповідно до положень ст. ст. 392, 1296, 1299 ЦК України, за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на вказане вище спадкове майно з реєстрацією цього права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію сільськогосподарської техніки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним. Якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 325, 328 ЦК України субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 16,19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», який діяв на момент смерті ОСОБА_8, який був першим головою ФГ «Промінь», було передбачено, що у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, можуть бути земля, жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, птиця, бджолосім'ї, посіви та посадки сільськогосподарських культур і насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція і доходи від її реалізації, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення селянського (фермерського) господарства і заняття підсобними промислами.

Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З наданих матеріалів справи вбачається, що спірне майно належало померлому 21.02.2000 року ОСОБА_8, батьку позивача, який був головою ФГ «Промінь» та було зареєстроване на ФГ «Промінь», як юридичну особу. Після смерті останнього головою ФГ «Промінь» було обрано апелянта ОСОБА_9, який провів перереєстрацію юридичної особи та належного її майна. Спадкоємцями за законом майна після померлого ОСОБА_8, були його батьки (дід і баба позивача) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 19.04.2004 року державним нотаріусом Диканської державної нотаріальної контори на імя останніх було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, які включали спірне майно. За свого життя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право на спірне майно у передбаченому законом порядку не зареєстрували, хоча фактично набули право володіння та користування ним.

Вказані свідоцтва про право на спадщину зацікавленими особами, в тому числі апелянтом не оспорювалися, та є чинними на даний час. Не оскаржувався зацікавленими особами і факт правомірності отримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в порядку спадкування, у власність спірного майна.

Апелянтом не надано відповідних підтверджуючих даних про те, що після прийняття спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, останні в порядку передбаченому законом передавали чи відчужили спірне майно на користь ФГ «Промінь». За таких обставин, лише факт реєстрації спірного майна за ФГ «Промінь» без належних правовстановлюючих документів, не вказує про належність даного майна апелянту та не свідчить про порушення їх прав при винесенні оскаржуваного рішення. За відсутності належних доказів, є безпідставними доводи апелянта, що дане майно є спільним майном членів ФГ «Промінь».

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1268-1270 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого 23.01.2009 року ОСОБА_6, який у передбачені законом строки та порядку прийняв спадщину. Оскільки спадкодавець за свого життя набувши право власності на спірне майно, яке входить до спадкової маси, не оформив його належним чином, позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно на себе, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів.

За таких обставин, зважаючи на те, що наданими суду доказами підтверджуються належність спадкового майна померлому ОСОБА_6, зважаючи на відсутність інших законних можливостей для оформлення права власності на спірне майно для позивача, вимоги останнього, є обґрунтованими, а відповідно висновки суду першої інстанції про їх задоволення законними.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до порушення їх прав, або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Промінь» в особі голови ФГ Ткаченка ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: