Справа №718/1187/18
Провадження №2/718/389/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 37,80 кв.м, житловою - 30,50 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_3. Він є спадкоємцем за законом, також спадкоємцем за законом є відповідач по справі, яка на спадкове майно не претендує. Позивач спадщину прийняв, але оформити право на спадщину позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, 1940 року побудови, тому просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подала письмову заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 37,80 кв.м, житловою - 30,50 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_3. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її племінники - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 спадщину прийняв, ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує і відмовляється від нього в користь позивача.

На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс 1963 року.

Відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) п ри спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не булла прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Згідно ст.1265 ЦК України у п»яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок 1940 року побудови, у зв'язку із відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1225, 1258, 1262, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України , керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 82, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 37,80 кв.м, житловою - 30,50 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1, загальною вартістю 38015 гривень, що належав на праві власності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: