АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5277/18А Справа № 200/4400/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Городнича В.С.
УХВАЛА

12 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Городнича В.С., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Золотий урожай", ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року було задоволено позовні вимоги ПАТ "Банк Кредит Дніпро":

- стягнуто солідарно з ТОВ "ТК "Урожай", ТОВ "ТД "Золотий урожай" та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за кредитним договором № 030611-КЛТ від 03 червня 2011 року в сумі 5235997,36 грн. та 597958,69 дол. США, що складається з 4929255, 91 грн. пені за користування кредитним коштами, 306741, 45 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та 597958,69 дол. США відсотків за користування кредитними коштами;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за кредитним договором №030611-КЛТ від 03 червня 2011 року в розмірі 7704304,82 дол. США, що складається з несплаченої частки кредиту. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

24 липня 2018 року ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі, але ввжає, що даним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, подала апеляційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості з відповідача - ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилається на те, що виконання оскаржуваного рішення щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості може вплинути на її майнові права, з огляну на наступне.

В період з 2011 та 2012 років вказані особи мали фактичні шлюбні відносини, які офіційно було зареєстровано в вересні 2015 року.

Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2018 року в цивільній справі №712/4175/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

Питання про розподіл спільного майна буде вирішено окремо за наслідками переговорів, і в разі їх безрезультатного завершення - у судовому порядку.

Відтак, на все майно, включаючи рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що набуті за період спільного проживання поширюється правове становище майна, набутого на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, апелянт вважає, що у разі виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором може бути порушено її права та обов'язки у випадку реалізації в рахунок погашення заборгованості спільного майна подружжя, яке ще не розподілено між сторонами, що може вплинути і на її частку в майні.

Також, апелянт посилається на те, що підпис ОСОБА_4 в договорі поруки №141212-П від 14 грудня 2012 року, згідно умов якого останній поручився за виконання кредитних зобов'язань ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" був сфальсифікований, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним, а оскаржуване рішення скасуванню.

Ознайомившись із матеріалами справи та доводами апелянта, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для прийняття вказаної апеляційної скарги до розгляду, з огляду на наступне.

З 2013 року по 2016 рік, в провадженні апеляційного суду перебувала цивільна справа №200/4400/13 за позовом ПАТ "Банк Кредит Дніпро" до ТОВ "Торговий Дім "Золотий урожай", ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій одним із відповідачів є колишній чоловік апелянта - ОСОБА_4

На момент розгляду справи та ухвалення остаточного рішення, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, що дає підстави стверджувати про обізнаність апелянта щодо наявності даної цивільної справи та оскаржуваного рішення.

Проте, ОСОБА_6 за весь період вказаного часу із відповідними заявами щодо залучення її до участі у справі до суду першої інстанції не зверталась, а із апеляційною скаргою звернулась лише в 2018 році, тобто через два роки після ухвалення рішення.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції не вирішував, то суддя-доповідач відповідно до діючого законодавства постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що виконання рішення в частині стягнення з її колишнього чоловіка заборгованості за кредитним договором може вплинути на розподіл спільної сумісної власності не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстави для прийняття апеляційної скарги та перегляду рішення суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 не є стороною ані в спірних кредитних зобов'язаннях, ані в цивільній справі № 200/4400/13, а питання розподілу майна колишнього подружжя, яке станом на момент подачі апеляційної скарги не виникло, ніяким чином не пов'язано із виконанням рішення суду від 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Жодних інших доводів та доказів стосовно того, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року впливає на права чи обов'язки ОСОБА_2 останньою надано не було, у зв'язку з чим підстави вважати її особою, що має право на оскарження рішення відповідно до ст. 352 ЦПК України - відсутні.

Щодо посилань апелянта на те, що підпис ОСОБА_4 в договорі поруки №141212-П від 14 грудня 2012 року, згідно умов якого останній поручився за виконання кредитних зобов'язань ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" був сфальсифікований, то такі доводи, також, не є підставою для прийняття даної апеляційної скарги до розгляду, а є підставами для звернення безпосередньо самого поручителя до суду першої інстанції із відповідними позовними вимогами щодо визнання недійсним договору поруки.

А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 352, 357 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2, а цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Золотий уррожай", ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Зобов'язати Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра повернути ОСОБА_2 з державного бюджету за наявності оригіналу квитанції, сплачений на поточний рахунок №0014, отримувач УДКСУ Шевченківському районі м. Дніпра, код отримувача 37989274, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 899998, судовий збір в розмірі 13215,00 грн., згідно квитанції №ПН9547 від 23 липня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя В.С. Городнича